Magyar zsidó lexikon - MEK
Magyar zsidó lexikon - MEK
Magyar zsidó lexikon - MEK
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Időzés — 385 Ifjúsági istentisztelet<br />
«smondja rá a nép: ámen» (Méz. V. 27, Í9). A<br />
vallásra vonatkozóan az I.-nel szemben türelmet<br />
hirdet a Biblia. A <strong>zsidó</strong> gazda köteles I. rabszolgájának<br />
megadni a szombati munkaszünetet,<br />
de viszont magát a rabszolgát nem kötelezi a<br />
törvényes nyugalom és a Talmud szerint a saját<br />
szükségletére minden munkát elvégezhet (Jebámot<br />
8- 8)- A <strong>zsidó</strong>vallásra való kényszerítés<br />
esete csak elvétve fordult elő az ókor <strong>zsidó</strong>ságában,<br />
ellenben eltűrték a saját vallásának gyakorlását,<br />
ha az l. nem űzött bálványimádást<br />
és szabad akaratából ismerte el az Egy-Istent.<br />
Sőt olykor még ennél is messzebbre ment a bibliai<br />
türelem.A szamaritánusokról mondja: ((istenfélők<br />
voltak, bár a maguk istenségét is imádták»<br />
(Kir. K. II. 17 32). A papok és Izrael gyülekezete<br />
mellett nem<strong>zsidó</strong> «istenfélőket» is említenek a<br />
Zsoltárok; a görög <strong>zsidó</strong>irodalom is említ ilyeneket.<br />
A iélekfogdosástól idegenkedtek és nehezen<br />
vettek fel nem<strong>zsidó</strong>t a <strong>zsidó</strong> vallásba. A Talmud<br />
(Jehámot 4b) előírja, hogy ha valaki fel akarja<br />
vétetni magát a <strong>zsidó</strong>ságba, azt ezzel a formulával<br />
kell lebeszélni a szándékáról: «Nem tudod-e,<br />
hogy sok gyötrés alatt nyög most a <strong>zsidó</strong>ság<br />
és sokat kell szenvednie ?» Csak ha ezek után is<br />
állhatatos, lehet őt felvenni, de még ekkor is<br />
figyelmeztetni kell a <strong>zsidó</strong> vallás terhességére.<br />
De ha már felvették, akkor meg is becsülték<br />
az áttért L-t. «A prozeliták kedvesebbek Isten<br />
előtt, mint Izrael fiai, mert ezek csak a villámlás,<br />
földrengés és kürtszó hatása alatt vállalták a Tórát,<br />
az idegen azonban önként jött (Tanchuma,<br />
Lech lechóft). Még pogánykultusza miatt sem ítélték<br />
el az L-t. Fi. Jochauán nem is bélyegezte bálványimádóknak<br />
a külföldi pogányokat, mert csak<br />
'"'SÍ hagyományaikat követik (Ckullin 13b). A kereszténység<br />
virágzásának idején Majmuni így<br />
nyilatkozott: «A másvallásúakravonatkozó kérdést<br />
illetőleg tudd meg, hogy Isten ,a szívet ki<br />
vánja így, tehát a szív tisztasága szerint ítélendök<br />
meg a cselekedetek. Helyesen mondották<br />
regi mestereink, hogy a más népek jámborai is<br />
részesülnek a jövendő élet üdvösségében, ha<br />
mindazt, amit el lehet sajátítani az Isten ismeretéből,<br />
elsajátították és erényekkel tökéletesítetek<br />
magukat--. Ugyancsak ő írja: «Mózes csak<br />
líráéinak adta a tórái parancsokat, vagy azoknak,<br />
'ikik át akarnak térni a <strong>zsidó</strong>ságra, de aki ezt<br />
megtenni nem akarja, arra nem lehet rákényszeríteni<br />
a Tórát. Az Isteneszmét egyébként a<br />
kereszténység és az Iszlám is terjeszti». p. M.<br />
I«iézés. A Biblia idézésképpen írja le Isten<br />
parancsait és utasításait. Az L-t rendszerint<br />
líz archaikus lémor (mondván) szó vezeti be;<br />
^ pótolja az idézőjelt. («Vájdabér Adonáj el Mose<br />
-''«'»• = Es szólt az Úr Mózesnek, «mondvám>).<br />
-•^Ulmud minden rendszabályt a Bibliára vezet<br />
• K ^z-.t es a Sztmtírással igazolja a jogosságát,<br />
%a gv a szükségességét. Ilyen esetben a Bibliát<br />
üf 'zi. még pedig rendszerint ezzel a formulával:<br />
^ncmar, «niert mondva van». Gyakori az idézés<br />
* -"urgiában is, de itt ez a formula: Kemó<br />
stfioszuv, amint írva van. A <strong>zsidó</strong> ethika messzenem,<br />
szigorúságot követel azoktól, akik idegen<br />
elh n ' Vagy ide í? en gondolatot idéznek. A szerző<br />
-ugatását a tolvajlással egyenlő erkölcstelen-<br />
Zsidó Lexikon.<br />
ségnek. a megnevezését morális kötelességnek<br />
tekinti a talmudi felfogás. F M<br />
Időszámítás. A zsinagógai esztendő a legrégibb<br />
időtől kezdve lunisolaris (hold-nap) óv. Í2<br />
hónapot számlál és a tavaszi napéjegyenlőség<br />
körül való időre eső hónappal veszi kezdetét<br />
(1. Niszan). A hónapoknak eleinte nem volt külön<br />
nevük, hanem sorszámokkal különböztették meg<br />
azokat egymástól. Csak a babiloni fogság idején<br />
(időszám. előtti 6. sz.) vették át a babilóniaiaktól<br />
a ma is szokásos hónapneveket és éppen úgy általában<br />
a ma is használatban levő <strong>zsidó</strong> naptár ciklikus<br />
számítását. A zsinagógai szökőév egy teljes<br />
hónappal hosszabb a közönséges évnél, azaz tizenhárom<br />
hónapból áll. Abban az időben, amikor a<br />
szökőévet még nem ciklikus számítással határozták<br />
meg, a szinhedrion adar havában hirdette ki,<br />
hogy az évhez még egy hónap iktatandó (1. Ádár<br />
Sém). Ugyancsak a szinhedrion szentelte meg a<br />
holdat is. Két szavahihető tanú jelentette, hogy<br />
látták az újholdat, akkor azt megszentelték s<br />
messze vidékeknek vagy magas helyen gyújtott<br />
fáklyattiz vagy küldönc útján hirdették meg az új<br />
hónap hivatalos beálltát. A szökőév beiktatott<br />
hónapja a holdévnek (zsinagógai) a napévvel<br />
(polgári) való összeegyeztetésére szolgál. Minden<br />
tizenkilenc éves ciklusban hét szökőhónapot iktatnak<br />
be a zsinagógai évbe. Egy-egy hónap a hold<br />
négy fázisának változási idejét foglalja magában<br />
s vagy huszonkilenc vagy harminc napra terjed.<br />
A harmincnapos hónap utolsó napját már a következő<br />
hónap újholdjaként ünneplik (1. Ros chodes).<br />
Ismeri a <strong>zsidó</strong> naptár a hót fogalmát is, mely<br />
tulajdon képen a hónap egy-egy fázisának idejét<br />
jelenti (7 S /H nap). A napot vagy világos és sötét<br />
részre osztották be vagy pedig 24 órára (soó), amikor<br />
is egy-egy óra 18X60 = 1080 részre (chélek)<br />
s minden ilyen rész ismét 76 kisebb részre<br />
(regá) oszlik. Ez a beosztás az ókori babiloniaktól<br />
átvett örökség. Ezen utóbbi precíziós beosztásnak<br />
semmi vallási (liturgiái) jelentősége<br />
nincsen az ünnepek szempontjából. Az ünnepek<br />
jórészt bizonyos hónapok bizonyos napjához vannak<br />
kötve s így a liturgia az időszámítás egyik<br />
függvénye. A mai beosztott <strong>zsidó</strong> kalendárium<br />
a IV. sz.-ból származik, és II. Hillel pátriárkának,<br />
Juliánus Apostata kortársának müve (Luach). (,Az<br />
egyes hónapokról és ünnepekről lásd az illető<br />
címszavakat. Pl. Niszan, Ijar stb. Peszach, Tisó<br />
beav stb.) F. D.<br />
Ifjúsági istentisztelet. Az istentiszteletnek<br />
az a fajtája, melynek közönsége teljes számban<br />
a tanulóifjúságból tevődik össze s melyet általában<br />
nem a szokásos imaidőben tartanak. Célja<br />
nem pusztán vallásos, hanem oktató is. Az I. főcélja<br />
az, hogy a bonyolult <strong>zsidó</strong> liturgiát az ifjúsággal<br />
gyakorlatilag is elsajátíttassa. Rendszeresítését<br />
részben az ifjúság hanyatló liturgiái tudása,<br />
részben pedig az állami iskolák szombat délelőtti<br />
tanítási órái tették szükségessé. Sok helyüttpéntek<br />
délután, szombaton reggel vagy szombat délután,<br />
ünnepnapon pedig délben tartják (miután ilyenkor<br />
iskolai előadás nincsen), rendszerint szónoklat kíséretében.<br />
Van olyan hitközség, hol teljes ritusú<br />
az I. de van olyan is, hol megkurtítják. Az I.-et a<br />
törvény megengedi, illetőleg kötelezővé teszi. F. D<br />
25