Sininen lintu muistelee
Korkealla koivun kyljessä oli sinisen linnun pesäpönttö. Viereisen kesämökin asukas oli rakentanut sen ja kiinnittänyt huolella paikoilleen jo monta vuotta sitten. Pesä oli oikeastaan tarkoitettu isommalle linnulle, mutta Sinilintu asui mielellään väljästi, sillä hänellä kävi usein vieraita. Nytkin lapsenlapset olivat tulossa yökylään. – Kelpo linnunpönttö, ja mitkä näköalat, Sinilintu huokasi tyytyväisenä ja jatkoi sitten siivoamista. Hän halusi, että kaikki olisi kunnossa pienokaisten vierailua varten.
Korkealla koivun kyljessä oli sinisen linnun pesäpönttö. Viereisen kesämökin asukas oli rakentanut sen ja kiinnittänyt huolella paikoilleen jo monta vuotta sitten.
Pesä oli oikeastaan tarkoitettu isommalle linnulle, mutta Sinilintu asui mielellään väljästi, sillä hänellä kävi usein vieraita. Nytkin lapsenlapset olivat tulossa yökylään.
– Kelpo linnunpönttö, ja mitkä näköalat, Sinilintu huokasi tyytyväisenä ja jatkoi sitten siivoamista. Hän halusi, että kaikki olisi kunnossa pienokaisten vierailua varten.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
FINNISH<br />
EDITION<br />
<strong>Sininen</strong> <strong>lintu</strong> <strong>muistelee</strong><br />
Tuula Pere<br />
Outi Rautkallio<br />
W<br />
ickWick
<strong>Sininen</strong> <strong>lintu</strong> <strong>muistelee</strong>, suomalainen alkuperäisteos<br />
Teksti Tuula Pere<br />
Kuvitus Outi Rautkallio<br />
Taitto ja ulkoasu Peter Stone<br />
ISBN 978-952-325-793-1 (sähköinen kirja)<br />
ISBN 978-952-325-293-6 (painettu kirja)<br />
Ensimmäinen painos<br />
Copyright © 2017 Wickwick Oy<br />
Kustantaja Wickwick Oy<br />
2017, Helsinki<br />
Painettu EU:ssa<br />
A Bluebird’s Memories, original Finnish text<br />
Story by Tuula Pere<br />
Illustrations by Outi Rautkallio<br />
Layout by Peter Stone<br />
ISBN 978-952-325-793-1 (ePub)<br />
ISBN 978-952-325-293-6 (Print)<br />
First edition<br />
Copyright © 2017 Wickwick Ltd<br />
Published 2017 by Wickwick Ltd<br />
Helsinki, Finland<br />
Printed in EU<br />
Originally published in Finland by Wickwick Ltd in 2017<br />
Finnish “<strong>Sininen</strong> <strong>lintu</strong> <strong>muistelee</strong>”, ISBN 978-952-325-293-6 (Print), ISBN 978-952-325-793-1 (ePub)<br />
English (US) “A Bluebird’s Memories”, ISBN 978-952-325-294-3 (Print), ISBN 978-952-325-794-8 (ePub)<br />
All rights reserved. No part of this publication may be reproduced, stored in a retrieval system, or transmitted<br />
in any form or by any means, mechanical, electronic, photocopying, recording, or otherwise, without the prior<br />
written permission of the publisher Wickwick Ltd. The only exception is brief quotations in printed articles and<br />
reviews. For details and written permissions, contact rights@wickwick.fi.<br />
Wickwick books are available at special discounts when purchased in quantity for premiums and promotions as<br />
well as fundraising or educational use. Special editions can also be created to specification. For details, contact<br />
specialsales@wickwick.fi.
FINNISH<br />
EDITION<br />
<strong>Sininen</strong> <strong>lintu</strong> <strong>muistelee</strong><br />
Tuula Pere • Outi Rautkallio<br />
W<br />
ickWick<br />
Children’s Books from the Heart<br />
1
2
Korkealla koivun kyljessä oli sinisen linnun pesäpönttö. Viereisen<br />
kesämökin asukas oli rakentanut sen ja kiinnittänyt huolella<br />
paikoilleen jo monta vuotta sitten.<br />
Pesä oli oikeastaan tarkoitettu isommalle linnulle, mutta Sini<strong>lintu</strong><br />
asui mielellään väljästi, sillä hänellä kävi usein vieraita.<br />
Nytkin lapsenlapset olivat tulossa yökylään.<br />
– Kelpo linnunpönttö, ja mitkä näköalat, Sini<strong>lintu</strong><br />
huokasi tyytyväisenä ja jatkoi sitten siivoamista. Hän<br />
halusi, että kaikki olisi kunnossa pienokaisten vierailua<br />
varten.<br />
3
4
Sini<strong>lintu</strong> oli asustanut puolisonsa kanssa samassa pesässä kesästä<br />
toiseen. Monta pesuetta poikasia oli kasvatettu pöntön suojissa ja<br />
lähetetty aikanaan maailmalle. Ne olivat olleet onnellisia vuosia.<br />
– Olisipa puolisoni vielä täällä, sininen <strong>lintu</strong> huokasi haikeana. – Mutta<br />
sellaista elämä on, kukaan ei ole ikuinen. Omatkin siipisulkani alkavat<br />
jo harmaantua.<br />
5
6<br />
Mutta ei sininen <strong>lintu</strong> ollut yksinäinen, päinvastoin. Sillä oli<br />
monta ystävää ja paljon puuhaa. Se tunsi jokaisen lähistön<br />
eläimen ja osallistui kaikkiin talkoisiin ja tapahtumiin.
7
Lähimpänä Sinilinnun sydäntä olivat kuitenkin sen omat lapsenlapset.<br />
Ne olivat vilkkaita ja uteliaita pikkuotuksia. Ei ihme, että<br />
vanhemmat halusivat välillä huokaista hetken ja jättivät pesueen<br />
mummin luo kylään.<br />
Sinilinnulla oli aina aikaa pienokaisille. Nytkin se otti vierailijat<br />
avosiivin vastaan pesänsä katolla.<br />
– Mummi, mummi! Mitä tänään tehdään? Onko sinulla uusia tarinoita<br />
mielessäsi iltasaduksi? pikkulinnut touhusivat tullessaan.<br />
– Kaikki ajallaan, kaikki ajallaan, Sini<strong>lintu</strong> rauhoitti tulijoita. – Ensin<br />
käydään syömässä pihlajanmarjoja ja ulkoillaan vähän. Sitten on tarinoiden<br />
vuoro.<br />
8
9
10
Päivä kului iltaan huomaamatta. Pikkulinnut pyrähtelivät ympäriinsä,<br />
ja Sini<strong>lintu</strong> seurasi niiden puuhia silmä tarkkana.<br />
– Älkää menkö liian kauas, että ette eksy, Sini<strong>lintu</strong> huolehti. – Kotipesä<br />
on hyvä pitää näkyvissä. Ehditte kyllä kaukomatkoille myöhemmin.<br />
– Kerrotko tänään omista kaukomatkoistasi? pienokaiset kyselivät<br />
innoissaan.<br />
– Kyllä lähempääkin löytyy tarinan aiheita, saattepa nähdä, Sini<strong>lintu</strong><br />
lupasi.<br />
Hämärän laskeutuessa koko joukko rauhoittui isoäidin pesäpönttöön.<br />
11
Pienet vieraat lepäsivät Sinilinnun vieressä sen siipien suojassa.<br />
Ulkona henkäili kevyt tuuli. Oli iltatarinoiden aika.<br />
– Mikä on sinun elämäsi suurin tapahtuma, mummi? kookas poikanen<br />
kyseli.<br />
– Minulle on ollut suurinta se, että sain oman perheen. Mutta sinulla<br />
taitaa olla jotain muuta mielessäsi, Sini<strong>lintu</strong> arveli.<br />
– Oletko ollut koskaan uutisissa? poikanen uteli edelleen.<br />
12
Sini<strong>lintu</strong> kaivoi esiin vanhan lehtileikkeen. Uutinen kertoi suuren<br />
sillan avajaisista, joissa ministeri oli pitänyt juhlapuhetta väkijoukolle.<br />
– Mutta ethän sinä ole tässä mukana,<br />
poikanen sanoin pettyneenä.<br />
– Katsopas tarkemmin,<br />
Sini<strong>lintu</strong> kehotti.<br />
13
Poikaset siristivät silmiään ja katsoivat vanhaa lehtikuvaa oikein<br />
läheltä.<br />
– Tuossa mummi on! pienin poikanen huudahti riemuissaan.<br />
– Mutta mitä sinä oikein teet tuolla nurkassa? suurin poikanen ihmetteli.<br />
– Olihan jonkun huolehdittava siitä, että juhlakansa kuulee puheen,<br />
sininen <strong>lintu</strong> myhäili.<br />
Sillan avajaisissa oli ollut vaikeuksia saada ministerin puhe kuulumaan<br />
kaiuttimista. Vikaa oli etsitty kaikkialta, ja järjestäjät olivat ymmällään.<br />
14
Puheesta ei olisi tullut mitään, ellei Sini<strong>lintu</strong> olisi huomannut pientä<br />
hiirtä, joka oli innostunut puremaan mikrofonin johtoa. Se hätisti<br />
hiiren pois ja piti nokallaan puoliksi purtua johtoa oikeassa asennossa<br />
koko puheen ajan.<br />
– Niin siitäkin selvittiin, Sini<strong>lintu</strong> totesi tyytyväisenä. – Silta oli tärkeä<br />
minullekin. Sen suojissa oli ensimmäinen oma pesäni. Vähän rauhaton<br />
paikka, mutta muuten hyvä.<br />
15
Linnunpoikaset eivät olleet vielä ollenkaan valmiita nukkumaan.<br />
Juttutuokio isoäidin kanssa jatkui.<br />
– Mikä on kaunein juhla, jossa olet ollut mukana? pienin linnunpoikanen<br />
uteli.<br />
– Olinhan minä kerran oikein kauniissa hääjuhlassa, Sini<strong>lintu</strong> muisteli<br />
ja otti esiin valokuvan hymyilevästä hääparista läheistensä ympäröimänä.<br />
– Ethän sinä ole tässä kuvassa? Mitä sinä oikein teit noissa häissä?<br />
poikanen kyseli.<br />
– Katsokaapas tuonne kaiteen viereen, Sini<strong>lintu</strong> osoitti pientä sinistä<br />
pistettä siivenkärjellään.<br />
Hääparin jalkojen juurella nökötti Sini<strong>lintu</strong> nokassaan vihkisormus.<br />
– Tuo kuva on otettu juuri sillä hetkellä, kun huomasin, että sulhanen<br />
oli pudottanut sormuksen, Sini<strong>lintu</strong> kertoi. – Poimin sen nokkaani ja<br />
pujotin kenenkään huomaamatta takaisin sulhasen taskuun.<br />
– Eihän juhlista olisi tullut mitään ilman sinun apuasi, pienin poikanen<br />
huudahti ihaillen.<br />
16
17
18
Linnunpoikaset katselivat valokuvaa morsiusparista ja juhlapukuisista<br />
vieraista. He eivät olleet koskaan nähneet mitään niin hienoa.<br />
– Mutta kaikkein kauneimmat häät olen viettänyt kaksin isoisänne<br />
kanssa, Sini<strong>lintu</strong> sanoi hiljaa. – Meillä ei ollut juhlapukuja ja<br />
sormuksia, eikä suurta vierasjoukkoa. Vain kesäinen koivu.<br />
– Miksi ne sitten olivat kauneimmat häät? poikaset ihmettelivät.<br />
– Olette vielä niin nuoria, että sitä voi olla vaikea ymmärtää, isoäiti<br />
arveli.<br />
Sini<strong>lintu</strong> kertoi pienokaisille siitä, miten oli tavannut isoisän, miten<br />
kuunnellut tämän laulua ja oppinut lopulta tuntemaan hänen<br />
siipiensä äänenkin. Kesän ollessa kauneimmillaan he olivat päättäneet<br />
rakentaa yhteisen pesän.<br />
– Olipa hyvä, että tapasitte. Muuten meitäkään ei olisi! poikaset<br />
sirkuttivat.<br />
19
20
Poikaset olivat edelleen virkeitä ja pyysivät isoäidiltä vielä yhtä tarinaa. Heitä<br />
kiinnosti kuulla, mikä oli ollut vaarallisin tapahtuma isoäidin elämässä.<br />
– Tämä ei taida olla hyvä aihe juuri ennen nukkumaanmenoa, mutta ehkä tapauksen<br />
voi kertoa, koska siitäkin selvittiin, Sini<strong>lintu</strong> arveli.<br />
– Kerro, kerro, lupaamme nukkua sen jälkeen, poikaset innostuivat.<br />
Sini<strong>lintu</strong> aloitti illan viimeisen tarinan. Se oli niin jännittävä, että pienokaiset<br />
kömpivät tiiviisti isoäitinsä siipien suojaan.<br />
21
22
Vuosia sitten oli ollut kuuma ja kuiva kesä. Aurinko<br />
porotti tulisena, eikä vettä satanut viikkokausiin.<br />
Joukko retkeilijöitä oli pitänyt leiriään metsäjärven<br />
rannalla Sinilinnun pesäpuun lähellä. Kun ihmiset<br />
olivat jo poistuneet, <strong>lintu</strong> tunsi nenässään savunhajua.<br />
– Lensin alas katsomaan ja huomasin, että nuotio ei<br />
ollutkaan sammunut kunnolla, Sini<strong>lintu</strong><br />
muisteli.<br />
Tuli oli vähitellen levinnyt laajemmalle<br />
kuivassa heinikossa. Liekit nuoleskelivat<br />
jo läheisiä puita ja uhkasivat Sinilinnun pesäpuutakin.<br />
– Meille tuli kova kiire isoisän kanssa. Poikasemme<br />
eivät osanneet vielä kunnolla lentää.<br />
23
24
Linnunpoikaset kuuntelivat jännittyneinä isoäitinsä tarinaa. Ne eivät malttaneet<br />
millään odottaa paikoillaan, vaan räpistelivät levottomina pieniä siipiään.<br />
– Metsäjärven vastarannalla asui kalastaja. Hän oli mennyt aamuisen kalastusmatkansa<br />
jälkeen päiväunille eikä huomannut tulipalon alkua, Sini<strong>lintu</strong> kertoi. –<br />
Isoisänne lensi kiireesti kalastajan mökille ja herätti hänet koputtamalla nokalla<br />
ikkunalasiin.<br />
– Miten pesälle kävi? poikaset kysyivät huolestuneina.<br />
– Onneksi sain rohkaistua kaikki lapseni lentoon, vaikka se olikin heidän ensimmäinen<br />
kertansa, isoäiti muisteli tyytyväisenä.<br />
Päiväunilta herätetty kalastaja oli porhaltanut moottoriveneellään paikalle ja<br />
sammuttanut alkaneen tulipalon.<br />
– Tekin olitte sankareita isoisän kanssa, poikaset huokailivat ihastuneina.<br />
– Enpä tiedä, Sini<strong>lintu</strong> vastasi.<br />
25
26
Sini<strong>lintu</strong> muisti vieläkin elävästi, miten se oli katsellut<br />
poikasineen tulipaloa turvallisen matkan päästä.<br />
– Suuressa vaarassa tajuaa selvästi sen, mikä on kaikkein<br />
tärkeintä, Sini<strong>lintu</strong> sanoi lopuksi.<br />
– Me taidamme ymmärtää, mitä tarkoitat, pienet yövieraat<br />
sanoivat hiljaa.<br />
Oli aika käydä nukkumaan. Sini<strong>lintu</strong> valvoi vielä pitkään<br />
lastenlasten suljettua jo silmänsä. Se laski harmaantuneet<br />
siipensä nukkujien suojaksi. Näillä siivillä se oli aikanaan<br />
lentänyt monet matkat puolisonsa vierellä lähelle ja kauas.<br />
27
28
Sini<strong>lintu</strong> oli onnellinen, että se oli saanut nähdä<br />
niin paljon.<br />
Se oli huomannut, että suuressa ja ihmeellisessä<br />
maailmassa myös pienellä sinisellä linnulla oli<br />
oma paikkansa.<br />
29
<strong>Sininen</strong> <strong>lintu</strong> on hellä isoäiti, jonka luona pienet lapsenlapset<br />
vierailevat mielellään. Sen siniset höyhenet ovat alkaneet jo<br />
haalistua, mutta muistot menneistä ajoista ovat yhä kirkkaina<br />
mielessä.<br />
Pienet vieraat saavat kuulla iltasaduksi monta hauskaa ja jännittävää<br />
tarinaa isoäitinsä elämästä. He oppivat ymmärtämään, että<br />
pienikin <strong>lintu</strong> voi olla tärkeä.<br />
<strong>Sininen</strong> <strong>lintu</strong> on elänyt hyvän elämän ja vaikuttanut monen<br />
muunkin elämään, vaikka nämä eivät ole aina edes huomanneet<br />
sitä.<br />
wickwick.fi