G. Alimov(APN)Majuri Teljatnikov oli ensimmäistenjoukossa sammuttamassa ydinvoimalapaloa• Jouduimme vaihtamaanvaatteita ennen kuin meidätpäästettiin huoneeseen numero824. Ei meitä mikäänvaara uhannut, mutta saatoimmeolla vaaraksi potilaalle.Sitten tohtori Petrosjanopasti meidät majuri Teljatnikovinhuoneeseen. Hän olijuuri syömässä. Hän nousi jahymyili nähdessään meidät.Majuri on melko lyhyt, päivettynytja vankkatekoinen, jahänellä on avoimet venäläisetkasvot.• Sitten hän istahti sotilaallisentäsmällisesti sijatullevuoteelle minua vastapäätä.Ikkuna oli auki ja ulkoa tulikevään ja kuusten tuoksua.Seinällä oli kahta pikkupoikaaesittävä valokuva..- Nuo ovat lapseni. Ennätinsiepata valokuvan mukaani.Majuri Leonid Teljatnikov, Tshernobylinydinvoimalan palokunnan päällikkö, ku·vattuna erikoissairaalassa Moskovassa12.5. Vajaa kuukausi myöhemmin (4.6.)Suomen TV:n uutislähetyksen välittä·mässä haastatteluvälähdyksessä majuriTeljatnikovin olemuksesta näkyi säteily·sairauden vaikutukset: tumma tukka olimuuttunut muutamaksi harmaaksi hiuk·seksi, hampaita oli lähtenyt.Teljatnikov kertoo mielelläänlapsistaan. Vanhempion viidennellä luokalla jajoutuu pian elämänsä ensimmäiseenkokeeseenmatematiikassa. Ja isä tietystihermoilee. Nuorempiaikoo leikkuupuimurin kuljettajaksi.Lapsia ja vaimoaon ikävä. He ovat tällä hetkelläKiovassa.Tekisi mieli kysyä jotainsiitä kohtalokkaasta päivästä,mutta luonto panee vastaan.Teljatnikov tuntuuniin kireäitä. Kysyn sen sijaanvoinnista.- Kyllähän tämä tässä.Kirjoitin perheellekin, ettävointini on normaali ja etteiole syytä huoleen. Ruokahaluon hyvä ja nukun sikeästi.Kuuntelen radiota. Taannointäällä kävivät isäni janeljä siskoani. Se piristikummasti. Vaimon ja lastenpitäisi tulla heti kun koululoppuu.Kokenut ammattimiesLeonid Teljatnikov valmis-tui 15 vuotta sitten Sverdlovskinpaloteknisestä opistostaja jatkoi opintojaanMoskovassa palotekniikaninsinöörien korkeakoulussa.Neljä vuotta sitten hänet nimitettiinHernobylin palontorjuntayksikönpäälliköksi.Hän oli silloin 31-vuotias.Hänellä ei ole tilillään ainuttakaanvirkavirhettä, päinvastoinhän on useaan otteeseenkunnostautunut työssään.Ja sitten tuli huhtikuun26. päivä. Ydinvoimalastatuli hälytys paloyksikköön,jonka päivystävä vuoro onaina toimintavalmiina. Vuorolähti heti palopaikalle, jakuten myöhemmin selvisi,juuri palomiesten nopeusratkaisi tilanteen. Teljatnikovinpuhelin soi samanaikaisesti,vaikka hän oli lomalla.- Tulipalo konesalissa!Katto palaa . .. <strong>Palontorjunta</strong>vuorolähetetty paikalle!Teljatnikov oli valmisvaikka juoksemaan sen kuudenkilometrin matkan voimalalle,mutta auto kulkivielä nopeammin. Hän pyysikuljettajaa hälyttämäänmuutkin vapaavuorossa olevatpalomiehet ja syöksyikonesalia kohti. Siitä hetkestälähtien hän vastasi operaatiosta.Nopeita ratkaisujaKokeneena erikoismiehenähän oivalsi, että viidentoistamiehen porukalla ei paloasammuteta, vaan tarvittiinvahvistusta. Reaktorisalissaliekit löivät eri kerroksissaainakin viidessä kohdassa jamyös katolla. Tuli levisi armottomastiviereistä reaktoriakohti ja saattoi tunkeutuakaapelikanaviin, joidenverkko kattoi koko voimalan.Palopesäkkeitä syntyimyös saliin, jossa ohjauspöytäsijaitsi. Tuli uhkasi levitäkonesaliin ja tuhota kokovoimalan turvalaitteidenohjausjärjestelmän. Tarvittiinsiis nopeita ja järkeviäratkaisuja. Tuli oli saatavamillä hinnalla hyvänsä pysähtymäänratkaisevillasuunnilla. Yhden ryhmänTeljatnikov lähetti suojelemaankone salia, kaksi muutapidättelivät tulta leviämästäviereiseen reaktoriinja sammuttivat palopesäkkeitäreaktorisalissa.Tässä uhkaavassa tilanteessa,kun vaakalaudalla olivoimalan kohtalo ja paljonmuutakin, jokainen palomiesteki tinkimättä velvollisuutensa.Kaikki olivat selvillä tilanteenvakavuudesta, silläsäteilymittarit varoittivat jouhkaavasti. Mutta mitämuuta siinä tilanteessa olisivoinut tehdä? He tiesivät,miten välttämätöntä oli taistellatulta vastaan.Kolme tuntiavoimakkaallesäteilylle alttiinaTeljatnikov kiipesi muutamankerran voimalan katol-308PALONTORJUNTA <strong>1986</strong>:5
te 71 metrin korkeuteen,mlssa kojesali ja tulipalonpääpesäke sijaitsivat. Siellätilanne oli erityisen vaikea.Osa katosta oli romahtanutreaktorin päälle, kantavatrakenteet olivat pahoinvääntyneet ja palava bitumiympäröi palomiehet joka taholta.Raskas myrkyllinensavu heikensi näkyvyyttä jasai pasi hengen. Miehet olivatjoka hetki vaarassa pudotaalas tai joutua liekkiensaaliiksi. Tässä tilanteessaoli erityisen tärkeää organisoidaselkeästi kaikkien ryhmientoiminta ja jakaa oikeinsaapuvat vahvistukset.Teljatnikov kadotti vähitellenajan tajun.- Emme enää tienneet,miten kauan olimme olleetsiellä. Tiesimme vain, ettämeidän on kestettävä loppuunsaakka. Se oli velvollisuutemme.Majuri Teljatnikovin ryhmäsammutti voimalapaloalähes kolme tuntia. Heidätvietiin pois noin kello viisiaamulla. Siihen mennessäpalo oli käytännöllisesti katsoensammutettu. He olivattehneet raskaimman työn:saanet liekit hallintaan ja estäneetniitä leviämästä muihinreaktoreihin.6 . n. m 11111(.""0"Toivomme parasta"Vierailuaikani alkoi olla lopussa.Tohtori Petroposjannäytti jo kelloa. Pyysin LeonidTeljatnikovia kertomaanjotain ryhmänsä miehistä.Erityisesti hän mainitsinuoren luutnantti VladimirPravikin. päivystysvuoronpäällikön. Siinä kriittisessätilanteessa hän osoitti poikkeuksellistarohkeutta ja olimajurin oikea käsi.On jäähyväisten aika. Puristanvielä kerran majurinkättä ja hän sanoo: - Joskäytte Pravikin luona, niinsanokaa terveisiä. OttakaaPALONTORJUNTA <strong>1986</strong>:5Izvestija julkaisi toukokuulla kuvat kuudesta palomiehestä, jotka olivat menehtyneet sammutustyön aikana saamiinsa säteilyvam·moihin. Alarivissä ensimmäisenä luutnantti Vladimir Pravik, majuri Teljatnikovin lähin alainen, jonka nimi on esillä ~ämän ja edelli·sen aukeaman kirjoituksissa.Surmansa saaneet ylhäältä vasemmalta lukien: 1. V. Vashcuk, V. 1. Ignatenko, V. N. Kibenok, V. P. Pravik, N. 1. Trtenok ja V. 1.Tishchura. Kesäkuun 9. päivään mennessä säteilyuhrien luku oli 26. Onnettomuushetkellä kuoli heti kaksi ihmistä. Säteilysairauk·sista kärsiviä neuvostoviranomaiset kertovat olevan 300.selvää miten hän voi ja sanokaa,että minä kyllä olenkunnossa.Juttelin myöhemmin professoriGuskovan kanssa jatiedustelin potilaiden vointia.- Teemme kaiken mikäon tarpeen. Heille tehdäännyt lisää laboratorio- ja kliinisiätestejä. Hoito vaatii aikaa,kärsivällisyyttä ja tietoja.Useissa erityisongelmissakysymme neuvoa amerikkalaisiltalääkäreiltä. Toivommeparasta. ptPSluutnantti Pravik menehtyi runsas viikkomyöhemmin säteilyvammoihinsa (toim.lisäysl.309