Muuttumisen kipeä armo - Ystävyyden Majatalo
Muuttumisen kipeä armo - Ystävyyden Majatalo
Muuttumisen kipeä armo - Ystävyyden Majatalo
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Se ei ollut vain uuteen kohteeseen rakastumista, vaan itsensä löytämistä ikuisesti rakastettuna.<br />
Se oli minuuden löytämistä Luojansa sylistä, Luojan löytämistä minuuden sydämestä, itsensä<br />
katselemista Jumalan totuuden ja rakkauden silmillä ja Jumalan katsomista uusilla uskon ja<br />
luottamuksen silmillä.<br />
Se on iloa, joka samalla sekä irroittaa iloitsijan ulkoisesta ja sisäisestä maailmasta että<br />
juurruttaa hänet molempiin. Sitä iloa ei tarvitse ylläpitää sulkemalla silmiä sille mikä<br />
ulkoisesti tai sisäisesti on pimeää ja <strong>kipeä</strong>ä, koska sen aihe elää keskellä suurinta kärsimystä.<br />
Se ei syty vain taivaallisen vision katselemisesta, vaan murretun leivän vastaanottamisesta,<br />
oman ja Jumalan murtumisen vastaanottamisesta ylösnousemususkon keskellä.<br />
Yhteinen todistus<br />
Kleopas ja Simon menevät Jerusalemiin kertoakseen näkemänsä ja kokemansa. Jerusalemissa<br />
heidän oma kertomuksensa tulee heitä vastaan. Sielläkin on vietetty murtuneiden toiveiden<br />
hautajaisia. Sielläkin Kristus on ilmestynyt epätoivon kuilussa. He olivat menossa testaamaan<br />
ja tutkimaan kokemuksensa uskottavuutta, mutta vahvitukset sille juoksivat heitä vastaan.<br />
Nämä yhtäkkiset "valaistumiset" eivät tulleet kristillisen seurakunnan uudeksi normiksi tai<br />
sisäänpääsylipuksi. Sydämen avautuminen hengelliselle ulottuvuudelle ja antautuminen<br />
ikuiselle Sinälle monelle vuosia. Kiinnostus, tutustuminen ja rakastuminen ei aina johda<br />
yhdessä viikossa avioliittoon sitoutumiseen. Seurakunnasta tuli kuitenkin se yhteisö, jossa<br />
"avautuneiden silmien" visiot tarkastettiin, vahvistettiin, syvennettiin ja sovellettiin<br />
käytäntöön.<br />
Alkuseurakunnan kokemus kantoi radikaalisti uudenlaisen uhrautuvan rakkauden hedelmää<br />
käytännön elämässä. Samalla se hahmottui myös uudeksi teologiaksi, uusiksi symboleiksi ja<br />
rituaaleiksi (jotka myöhemmin myös korvasivat Sinän kohtaamisen todellisuutta). Kaiken<br />
tarkoituksena oli välittää, selventää, ylläpitää ja vahvistaa kokemusta Kristuksen<br />
ylösnousemuksen todellisuudesta ja Jumalan valtakunnasta ihmisten kesken.<br />
Kaikille oli selvää, että aloite oli Jumalan. Siksi kenenkään kääntymyskokemusta ei muutettu<br />
valaistumisen tekniikaksi, pelastumisen menetelmäksi eli ihmisten rakentamiksi tikapuiksi<br />
taivaaseen, niinkuin varhaiset gnostilaiset ja monet hengentieteet heidän jälkeensä ovat<br />
yrittäneet. Pyhä Henki oli ja on aloitteentekijä. Hän valaisi ihmisen mielen näkemään<br />
Kristuksen, joka oli tullut ainoaksi välittäjäksi ihmisen ja Jumalan välille.<br />
Uusi sanoma<br />
Nyt he näkivät, että Kristus oli Jumalan poika, joka omasta aloitteestaan astui ihmisten<br />
maailman sisälle (inkarnaatio). Elämällään ja opetuksellaan hän paljasti ihmisen syvimmän<br />
kriisin (Itseemme, toisiimme ja Jumalaan kohdistuvan väkivallan) ja otti sen itse<br />
kannettavakseen (ristiinnaulitseminen). Sen jälkeen hän astui kaikesta eristyneen<br />
yksinäisyyden ytimeen (tuonelaan astuminen) vetääkseen puoleensa kaiken ja kaikki maan<br />
alla, maan päällä ja taivaissa. Sitten hän ilmestyi opetuslapsille radikaalisti uuden olemuksen<br />
kantajana. Uusi kuoleman voittanut todellisuus oli astunut ihmisten historiaan<br />
(ylösnousemus). Isä Jumala sinetöi tapahtuneen (taivaaseenastuminen), ja Kristus takaa uuden<br />
todellisuuden historiallisen jatkuvuuden lähettämällä seuraajilleen Pyhän Hengen (helluntai).<br />
Lunastushistoria (kaiken kohtaamisen, muuttumisen , uudistumisen historia) jatkuu Jeesuksen<br />
seuraajien kautta (seurakunnan perustaminen Kristuksen maanpäällisenä ruumiina).<br />
Ensimmäistä kertaa ihmiskunnan keskelle syttyi selkeä tietoisuus siitä, että ihminen ei ole<br />
ymmärrettävissä ja määriteltävissä vain maanpäällisen asemansa, valtansa ja voimansa, tai<br />
edes moraalisen laatunsa kautta. Risti ei millään kelvannut sellaisen elämän ja minuuden<br />
määrittelyn symboliksi. Päinvastoin. Rististä tuli vallattomuuden, voimattomuuden,<br />
asemattomuuden, aseettomuuden, nöyryyden, itsensä uhraavan jumalallisen rakkauden ja<br />
kaiken kohtaamisen symboli.<br />
92