Muuttumisen kipeä armo - Ystävyyden Majatalo
Muuttumisen kipeä armo - Ystävyyden Majatalo
Muuttumisen kipeä armo - Ystävyyden Majatalo
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Istuttuani puoli tuntia näissä ajatuksissa minulle yhtäkkiä näytettiin myös toinen puoli.<br />
Ikäänkuin joku olisi kysynyt minulta:... Käsitätkö, että nämä samaiset ihmiset tulisivat erittäin<br />
onnellisiksi, jos uskaltaisit säteillä heihin sydämesi lämpöä ja kiintymystä? Se kelpaa heille.<br />
Näin minulle avautui terapian aivan sisin olemus. Paradoksaalista siinä on, että<br />
tämäntapainen rentouttava kokemus johtaa juuri siihen aktiivisuuteen, jota ponnistelemalla<br />
yritetään turhaan saavuttaa. Ainakin vaimoni oli tuon kokemuksen jälkeen sitä mieltä, että<br />
olen kuin uusi aviomies."110<br />
Ewalds ei kerro kokemuksensa taustasta sen tarkemmin, mutta elämäkerrasta saa kuvan<br />
ahkerasta etsijästä, sitkeästä yrittäjästä ja miehestä, joka ponnistaa voimansa äärimmilleen<br />
saavuttaakseen tavoitteensa. Ehkä hiljainen väsynyt hetki tuolilla, ilman kirjaa, tyhjensi hänen<br />
mielensä tärkeistä teorioista ja pysähdytti hänen sisäiset pyrkimyksensä sen verran, että jäi<br />
tilaa yksinkertaiselle Jumalan Hengen puheelle, jonka lapsikin voi tajuta, mutta jossa samalla<br />
paljastuu "terapian sisin olemus."<br />
Kun aloitimme työmme täällä <strong>Ystävyyden</strong> <strong>Majatalo</strong>ssa olin elänyt jo viidessä yhteisössä.<br />
Yhteisöidealismini oli alusta alkaen tosi kiivas. Minulla oli vahvat ihanteet siitä miten<br />
kristillisessä yhteisössä pitäisi elää. Turhaan olin noin viidentoista vuoden ajan hirttämässä<br />
itseäni ja muita hyvyyden ihanteisiin. Monta ihanaa yhteisökokemusta oli takana ja jonkin<br />
verran olin niistä varmaan oppinutkin. Mutta kun viideskin yritys päättyi raastaviin riitoihin,<br />
olin liian väsynyt aloittamaan taas uudestaan Jumalan maanpäällisen valtakunnan<br />
rakentamisen, tällä kertaa Kruusilaan.<br />
Nääntymys antoi tilaa <strong>armo</strong>lle. Jäin katsomaan ketä tänne työtovereiksi ilmestyy, enkä enää<br />
seulonut heitä omien ihanteideni kautta. Hyvin epätodennäköisten kumppanien seurassa ja<br />
yllättävien ystävien tuella, olemme jo yli seitsemän vuotta saaneet tästä yhteisöstä nauttia.<br />
Emme enää pidä säännöllisiä henkilökunnan palavereita, joissa väkisin selvitetään kaikki<br />
väärinkäsitykset ja ristiriidat juurta jaksain. Asioita on selvitelty sitä mukaan kun siihen on<br />
tarvetta ollut. On täälläkin riidelty eivätkä kaikki ole täältä onnellisena ja kiitollisina<br />
lähteneet. Se ei kuitenkaan ole koko maailmaa kaatanut. Armo ja rakkaus on saanut elää omaa<br />
täydellistä elämäänsä vajavaisessa muodossa rajallisuutensa suht’ hyväksyneiden ihmisten<br />
kesken. Se hyvä, mikä on jäänyt elinvoimaiseksi kaiken raadollisuuden keskellä, ei enää ole<br />
tuntunut upealta saavutukselta, vaan yllättävältä lahjalta.<br />
Pelkkä <strong>armo</strong><br />
Kun rakkaus ottaa ensimmäisen askeleensa maan päällä, se on armahtamisen ja anteeksiannon<br />
askel.<br />
Oman elämäni syvin epätoivon kausi päättyi ajaessani autolla. Olin täysin välinpitämätön siitä<br />
millä kaistalla ajoin. En itse ohjannut vastaantulevien kaistalle, mutta olisin tuskin väistänyt<br />
jos joku olisi ajanut minua päin. Odotin ja toivoin kuolemaa.<br />
Autolla ajaessa, paikallaan junnaava ajatusrata joskus pysähtyy ja jättää tyhjän tilan, johon<br />
mahtuu uutta sanomaa. Minulle se tuli mieleen nousevan lapsuuden laulun muodossa:<br />
"Jonk' on turva Jumalassa, turvassa on paremmassa..."<br />
Se oli minulle uusi alku. Jumala tuntui yhtäkkiä tavattoman äidilliseltä. Syvä kiitollisuus täytti<br />
mieleni, samalla kun katkera ja epätoivoisen ripustautuva otteeni muihin turvan lähteisiin<br />
heltisi. Se oli pitkäksi aikaa tärkein elämääni muuttava kokemus.<br />
Tiedän, että kokemus ja tunne eivät yksistään kelpaa todisteeksi ja perustaksi uskolle.<br />
Kolmikymppisenä yritin vielä panna maailmaa järjestykseen loogisin välinein. Jokaiselle<br />
uskomukselle piti löytää älyllisesti pätevät perustelut. Kapinoin pelkkään kokemukseen<br />
perustuvaa älytöntä kristillisyyttä vastaan, ja halveksin herätyskristillisyyden tunneperäistä<br />
110 Saara Karppinen. Kasvun tie. Päivä -90. s.217.<br />
65