Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
s.16-17<br />
s.20<br />
s.14<br />
s.10<br />
Lähimmäinen<br />
3/2009<br />
KRISTILLINEN ALKOHOLISTI - JA NARKOMAANITYÖ<br />
s.16-17<br />
<strong>OLETKO</strong> <strong>SINÄ</strong> <strong>LÄHIMMÄINEN</strong> ?
Lähimmäisen voi kohdata monella tavalla<br />
Millainen on sinun tapasi kohdata toinen ihminen? Onko se tyyliä hyvää päivää<br />
kirvesvartta, vai kykenetkö lähestymään kanssaihmistä sydämen tasolla.<br />
Uskallatko viestittää toiselle, tässä minä olen, minun lähelleni saa tulla. Oletko<br />
sinä ihminen, josta jo ensinäkemältä paistaa aito lähimmäisyys?<br />
Me Kan:ryn väki haluamme haastaa toinen toisemme lähimmäisyyteen. Samalla<br />
me toivomme sydämestämme, että sinäkin tulisit mukaan ja ottaisit tämän<br />
haasteen vastaan. Haaste lähimmäisyyteen saattaa tuntua ensikuulemalta<br />
helpolta, ehkä vähän oudoltakin, sillä senhän pitäisi olla meille itsestään selvää.<br />
Totuus taitaa olla kuitenkin toinen.<br />
Arkikielessä puhutaan yleisesti hajuraosta. Hyvin usein on tapana jättää toiseen<br />
ihmiseen pieni hajurako. Ei päästetä toista liian lähellä. Varataan itselle omaa<br />
tilaa riittävä määrä. Ei päästetä ketään liian lähelle. Toimiessamme näin on turha<br />
odottaa kohtaamisen lämpöä, iloa ja jälleennäkemisen riemua.<br />
Samalla, kun haastamme toisemme lähimmäisyyteen, me haastamme sinua<br />
rikkomaan sen näkymättömän muurin, jonka olet ja olemme rakentaneet<br />
ympärillemme, joko tiedostaen tai tiedostamatta. Kun kohtamme toisen ihmisen<br />
käytämme sanoja, jotka ovat kuin helisevä vaski ja kilisevä kulkunen. Rakkaus on<br />
jäänyt jonnekin sivuun. Jumala rakas, anna meille uusi puhdas sydän joka säteilee<br />
rakkautta, aitoa välittämistä ja tervettä avoimuutta toisiamme kohtaan.”<br />
Haluamme haastaa lähimmäisyyteen myös nuoret. Heissä on tämän maan<br />
tulevaisuus. Tämän päivän nuoret ovat lähes kaikilla mittareilla mitattuna<br />
fiksumpia ja osaavampia kuin vanhempansa, mutta helppoa ei heilläkään ole.<br />
Elämä on harvoin yksinkertaista, eikä kukaan selviä siitä kuivin jaloin. Uskon,<br />
että myös nuorilla on paljon oppimista toisen ihmisen kohtaamisessa sydämen<br />
tasolla.<br />
Olin joitakin vuosia sitten eräällä sosiaalipsykologian luennolla. Luento oli kuiva<br />
ja uuvuttava niin kuin vain olla saattaa. Mutta sanat, joilla luennoitsija luentonsa<br />
lopetti, painuivat syvälle sydämeeni. Hän sanoi: Jos tämä yhteiskunta ei pian<br />
herää välittämään lähimmäisistään, opeta heitä auttamaan ja tukemaan toisiaan,<br />
tämä yhteiskunta tuhoutuu. Sanat tulivat niin painokkaasti ja syvältä, että sillä<br />
oli lähes veret seisauttava vaikutus. Tämä ihminen, joka ei ehkä paljon Jumalan<br />
puoleen käänny, oli sydänjuuriaan myöten huolestunut siitä kylmyydestä, joka<br />
vallitsee ihmisten välillä.<br />
Eräässä laulussa lauletaan: ”Sinua ei jätettykään yksin kulkemaan”Jumala<br />
rakastaa, välittää ja lohduttaa. Moni meistä on saanut kokea tämän<br />
Jumalan kosketuksen. Siksi nyt on aika laittaa tosissaan tämä<br />
Jumalalta saatu rakkaus kiertoon. Emme tee sitä pakosta, emmekä<br />
velvollisuuden tunnosta.<br />
Meitä kannustaa sydämestä lähtevä rakkauden halu, joka kohdistuu<br />
toiseen ihmiseen. Näin syntyy yhteys, jossa koetaan kunnioitusta<br />
ja arvostusta toista kohtaan. Ymmärrämme, että olemme kaikki<br />
Jumalalle arvokkaita. Olemme toistemme lähimmäisiä.<br />
Mitäpä jos aloittaisimme tästä eteenpäin päivämme uudella<br />
tavalla. Kenet tahansa aamulla ensimmäisenä kohtaammekin<br />
sanoisimme hänelle vaikka näin: Hyvää huomenta, kiva<br />
nähdä sinua. Olen iloinen kun saamme olla lähimmäisiä<br />
toisillemme. Jumala sinua siunatkoon.<br />
Jukka Nieminen<br />
Toiminnanjohtaja<br />
2 Lähimmäinen 3/2009
Tässä lehdessä<br />
s.4 Mikko Vähä-Lassila, Vankilapäivät Seinäjoella<br />
s.5 Pekka Keinänen, Sinikka Kukkola<br />
s. 6-7 Petri Mäkeläisen tarina osa II<br />
s. 8 Pieksämäen päihdetyön tutkinto<br />
s. 9. Oiva Liukkonen, Johanna Vähä-Lassila<br />
s.10. Juhannuksen lähimmäinen ja Kan osasto<br />
s. 11. Kan päivät Siilinjärvellä<br />
s.12-13. Jonin tarina ja Tätäkö tämä on<br />
s.14 Meltauksen kastetilaisuus<br />
s.15 Kaappisen syysterveisiä<br />
s.16-17 Markku Tuppurainen<br />
s. 18-19 Helenan tarina<br />
s. 20 Miika on Pellon ainoa Gospel Rider<br />
s. 21. Markon tarina<br />
s. 22.23 Kari Honkasessa on miestä moneksi<br />
s. 24 Kuopion köörileiri<br />
s. 25 Köörileirin miehet<br />
s. 26-29 Mainoksia<br />
s. 30 Yhteystiedot<br />
s 31 Karttasivu<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 3
Mikko Vähä-Lassila siirtyy reserviin täysin palvelleena<br />
tulevaisuudessa kodin lääkepuolesta ja samaan aikaan<br />
valmistunut Teuvo Leppänen ottaa vastuun kodin<br />
muusta toiminnasta. Itse lupasin vielä vähän autella,<br />
mutta vastuuta kaikesta en enää ota, painottaa Mikko.<br />
Suuren osan elämästään toisia ihmisiä auttanut Mikko<br />
ei kuitenkaan aio lopettaa lähimmäisten auttamista niin<br />
kauan kuin henki vähänkin pihisee.<br />
Huoli nuorista<br />
Kun Mikolta kysyy, onko vaikea luovuttaa ja jättää työ<br />
nuoremmille, tulee vastaus välittömästi ja empimättä.<br />
-Ei ole, kyllä nuoremmat pystyvät hoitamaan kotia. Sen<br />
puolesta minulla on rauha sydämessä. Toisaalta siellä<br />
on kuitenkin hätä nuorista. Yhä suurempi osa meidänkin<br />
asiakkaistamme on nykyään nuoria, joista useilla<br />
on todella rankat taustat. Monilta puuttuu kokonaan<br />
niin isän kuin äidinkin rakkaus. Niillä eväillä ei ole helppoa<br />
mennä elämässä eteenpäin, murehtii Mikko.<br />
Mairelle kiitos<br />
Kahdettoista häät, noin sataviisikymmentä uskovien<br />
kasteella käynyttä ja sen päälle vielä monta muuta<br />
päihteistä päässyttä. Siinä muutamia lukuja niiden 31<br />
vuoden ajalta, jona Mikko Vähä-Lassila on tehnyt Kan<br />
työtä Raisiossa. Mikon osalta tämä työ loppuu virallisesti<br />
syyskuun viimeinen päivä, jolloin hän täyttää vuosia ja<br />
jää ansaitulle eläkkeelle. Epävirallisesti hän tuskin malttaa<br />
työtä kokonaan hylätä.<br />
Mikko on mies, joka jättää tuskin ketään kylmäksi. Kaikki<br />
eivät hänestä pidä, mutta kukaan ei kiellä, etteikö hän<br />
olisi uskoontulonsa jälkeen ollut Jumalan työrukkanen,<br />
joka on tehnyt työnsä suurella sydämellä.<br />
-Syyskuun viimeinen päivä täytän aika monta vuotta ja<br />
31 vuotta Kan työtä päättyy minun osaltani. Aikoinaan<br />
Veikko Saarijärvi kutsui minun tähän työhön ja Jumalan<br />
avulla olen saanut tehdä sitä. Nyt tuntuu siltä, että on<br />
aika jättää vastuu nuoremmille.<br />
Olemme toiminnanjohtajan kansa sopineet, että keväällä<br />
päihdetyöntekijäksi valmistunut tyttäreni Johanna vastaa<br />
-Kyllä koko tämä aika on ollut yhtä suurta Jumalan<br />
armoa. Olemme saaneet olla auttamassa lukuisia ihmisiä<br />
uskoon ja siitä eteenpäin Hänen viitoittamaansa<br />
tietä. Suuri kiitos tästä kuuluu vaimolleni Mairelle. Ilman<br />
hänen panostaan ja tukeaan en olisi kyennyt enkä<br />
jaksanut, vakuuttaa Mikko.<br />
Hän muistaa kuinka he ennen Raision Kan- kotia majoittivat<br />
usein vähä-osaisia kotiinsa pieniin tiloihin joskus<br />
jopa useiksi viikoiksi.<br />
Jumalalle kunnia<br />
Perustaessaan aikoinaan ensimmäisen kodin Raisioon<br />
Mikko oli saanut Jumalalta ilmoitukset, että Hän tulee<br />
pitämään huolen kaikista tarpeista. Tämän lupauksen<br />
Hän on pitänyt.<br />
-Kaikki mitä olemme tarvinneet on saatu. Emme ole<br />
joutuneet kerjäämään, vaan rukouksiimme on aina<br />
vastattu. Olemme saaneet myös paljon ystäviä työllemme<br />
odottamattomiltakin tahoilta. Kaikesta tästä haluan<br />
kiittää Jumalaa, painottaa Mikko Vähä-Lassila.<br />
Valtakunnalliset vankilapäivät Seinäjoen helluntaikirkolla<br />
30.10. - 1.11.2009<br />
Maamme eri kristillisten yhteisöjen ja seurakuntien<br />
yhteistyönä järjestetään vuosittain valtakunnalliset<br />
vankilalähetyspäivät, joita isännöi joka vuosi eri seurakunta.<br />
Yhteiskristilliset vankilalähetyspäivät pidetään<br />
tänä vuonna 54. kerran ja isäntänä toimii Seinäjoen<br />
helluntaiseurakunta.<br />
Kolmipäiväiset vankilalähetystyön päivät alkavat perjantaina<br />
30.10 klo 16.00 Seinäjoen Helluntaikirkolla.<br />
Tervehdyksensä päivien aikana tulevat antamaan mm.<br />
Rikosseuraamusviraston pääjohtaja Esa Vesterbacka,<br />
sekä Seinäjoen Kaupungin apulaiskaupunginjohtaja,<br />
Harri Jokiranta.<br />
Yhteiskristillisen tapahtuman järjestävinä tahoina ovat<br />
Adventtiseurakunta, Evankelisluterilainen seurakunta,<br />
Helluntaiseurakunta, Pelastusarmeija, ja Vapaakirkko,<br />
jotka yhdessä vastaavat päivien sisällöstä<br />
ja ohjelmasta. Päivien aikana tullaan kuulemaan<br />
myös vankilalähettien, ja heidän lähettäjinä toimivien<br />
seurakuntien näkemyksiä vankilassa tehtävästä<br />
työstä. Toinen puoli vankilatyöstä tulee esille entisten<br />
vankien kautta, jotka tulevat todistamaan<br />
yleisölle kuinka suuria asioita, ja muutoksia uskoontulo<br />
on heidän elämässään saanut aikaan. Vankilalähetyspäiville<br />
osallistuvalle vierailijalle pyritään näin<br />
antamaan kattava kuvaus vankilatyön eri puolista,<br />
sekä sen tärkeydestä.<br />
Mielenkiintoisten puheenvuorojen lisäksi erityisenä<br />
kohokohtana viikonlopun aikana voidaan mainita<br />
lauantaina klo 18.00 alkava tilaisuus, ”Linnan Juhlat”.<br />
Tv7:lle kuvattavassa tilaisuudessa kuullaan entisten<br />
vankien, Kari ”KK” Korhosen ja Henry Nymanin todistukset,<br />
sekä Petri Ritarin ja Takametsien miehet<br />
-ryhmän esittämää musiikkia. Näihin linnan juhliin ei<br />
vaadita erillistä kutsua, vaan jokainen on sydämellisesti<br />
tervetullut mukaan!<br />
4 Lähimmäinen 3/2009
Sinikka Kukkola suostui hallituspestiin<br />
Viime keväänä Kortesjärven hoitokodin johdosta eläkkeelle<br />
jäänyt Sinikka Kukkola ei niin vaan päässytkään<br />
eroon Kan- työstä. Kun häntä pyydettiin vielä samana<br />
keväänä yhdistyksen hallitukseen, ei Sinikka vastannut<br />
kieltävästi.<br />
Hän on kesän aikana ladannut akkuja ja antanut aikaa<br />
itselleen. Hän uskoo voivansa tuoda hallitukseen mukaan<br />
oman kokemustaan hoitotyöstä ja kotien arjesta. Sinikka<br />
on lähtenyt mukaan hallitustyöskentelyyn innolla, mutta<br />
pitää jalat tukevasti maassa.<br />
-Jos mahdollista, haluaisin tuoda ne asiat, jotka olen oppinut<br />
hoitotyössä esiin myös hallitukselle, siltä osin kuin<br />
niitä voidaan hyödyntää siellä. Yksi kaikkein tärkeimmistä<br />
lienee toisen ihmisen ja hänen työnsä kunnioittaminen,<br />
tiivistää Sinikka.<br />
Hän muistuttaa, että työssä pätee aina ja kaikissa paikoissa<br />
tämä toisen ihmisen ja hänen työnsä kunnioittaminen.<br />
Esimiehen pitää kunnioittaa alaistaan siinä<br />
missä alaisen esimiestä. Pitää myös muistaa, että tällä<br />
esimiehelläkin on aina esimies, jota hänen täytyy totella<br />
ja kunnioittaa. Kun tämä hierarkia toimii moitteettomasti<br />
ja jokainen hoitaa hänelle uskotun työn, eikä kukaan<br />
hypi yli aitojen, on työnteko yleensä turvallisen tuntuista<br />
ja mukavaa.<br />
-Kan ry:n johdossa on viimeisen vuoden aikana tapahtunut<br />
monta muutosta. Meidän on syytä muistaa, että<br />
hallitus valitsee toiminnanjohtajan ja joko antaa tai ei<br />
anna tälle luottamustaan. Kun toiminnanjohtajalla tämä<br />
luottamus on, hän on myös kaikkien työntekijöiden eh-<br />
doton esimies, jota täyty totella ja kunnioittaa, painottaa<br />
Kukkola.<br />
Hallituksessa ei Sinikka sanojensa mukaan aio jäädä<br />
hiljaiseksi ja nöyräksi kuuntelijaksi, joka ei avaa suutaan<br />
vaikka kysyttäisiin.<br />
-Jos eteen tulee tilanteita, että minusta tuntuu, että<br />
minullakin saattaisi olla tuohon jotain sanottavaa, aion<br />
kyllä sanoa, vaikka ei kysyttäisikään, vakuuttaa Sinikka<br />
Kukkola.<br />
Keinäsen Pekka viihtyy maalla<br />
Viime keväänä toiminnanjohtajan työt jättänyt Pekka<br />
Keinänen viihtyy hyvin nykyään hyvin mökillä.. Viime<br />
huhtikuusta syyskuun loppuun jatkunut sairausloma on<br />
auttanut. Pahin uupumus on ohitse ja maailma näyttää<br />
jo ihan toiselta kuin loman alkaessa.<br />
-Kyllä olin alussa poikki. Heti aamupuuron jälkeen piti<br />
mennä takaisin nukkumaan, mutta pikku hiljaa kevät<br />
alkoi tuoda värejään, niin luontoon kuin minullekin. ja<br />
siitähän kaikki alkoi pikku hiljaa kirkastumaan. Kesän<br />
alussa aloin tehdä pikku hiljaa hommia mökillä ja kas<br />
vain. Sitä alkoi päivä päivältä jaksaa yhä enemmän,<br />
kertoo Pekka elokuussa mökkityömaalla.<br />
Jäädessään sairauslomalle Pekka putsasi kalenteristaan<br />
kaikki kokoukset ja muut sovitut menot vuodeksi.<br />
Hän päätti kerran elämässään antaa aikaa pelkästään<br />
itseleen ja perheelleen. Tämä näyttää tehonneen, sillä<br />
Pekka on paitsi omien sanojensa, myös ystävien havaintojen<br />
mukaan kokonaan toinen mies, kuin puoli<br />
vuotta sitten.<br />
-Stressi ja paine ovat helpottaneet ja ensimmäisen kerran<br />
pitkään aikaan ei ole kiirettä, eikä tavitse juost allakan<br />
kanssa kilpaa. Tunnen oikeasti eläväni, vakuuttaa<br />
Pekka.<br />
Hänellä oli viime keväänä kolme eri sairauksia hoitavaa<br />
lääkäriä, joista jokainen hoiti vain omaa alaansa. Tästä<br />
seurasi lähes hengenvaarallinen tila, koska muutamat<br />
lääkkeet olivat pahasti ristiriidassa keskenään. Eteenpäin<br />
päästiin vasta, kun yksi lääkäri otti asiakseen tukia<br />
kokonaislääkityksen. Turhat ja keskenään sotivat lääkkeet<br />
jätettiin pois.<br />
Kaikki näyttää siis hyvältä, eikä Pekalta tekeminen ihan<br />
äkkiä lopu. Mökkityömaalla riittää töitä vielä useammaksi<br />
vuodeksi.<br />
-Se on sellainen ikuisuusprojekti, jonka kanssa ei<br />
stressailla. Tehdään pikku hiljaa ja välilla kalastellaan,<br />
tai vaan vietetään järvellä aikaa. Kiire on unohdettu.<br />
Tulevaisuutta ei kovin pitkälle kannata miettiä, aika<br />
sen näyttää. Jatketaan rukoillen ja toisiamme siunaten<br />
eteenpäin. Parempaa on edessä, vakuuttaa Pekka.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 5
Petrin tarina osa II<br />
Isäntä vaihtuu<br />
Alla olevat kuvat ovat ainoita jotka Petri on<br />
säästänyt muistuttamaan entisestä elämästään.<br />
Sen jälkeen kun poliisi oli huutanut seis,<br />
tai ammun vajosi Petri syvään tajuttomuuden<br />
tilaan. Tajuttomuutensa aikana<br />
hän koki jotain sellaista, jota varmuudella<br />
tiedetään useamman ihmisen kokeneen,<br />
vaikka tästä ei ole pitävää tieteellistä<br />
näyttöä. Hän kävi kuoleman porteilla ja<br />
tuli sieltä takaisin. Tämä aloitti tapahtuminen<br />
ketjun, joka päättyy siihen kun<br />
Petrillä vaihtuu isäntä. Sarjan kolmas ja<br />
viimeinen osa ilmestyy joulukuun Lähimmäisessä.<br />
-En tiedä miten minut on saatu sydämen pysähtymisen<br />
jälkeen noin neljän kilometrin päässä olevaan<br />
poliisiautoon ja ilmeisesti sen kyydissä lähimmälle<br />
terveyskeskukselle, jonne autotieltä matkaa oli vielä<br />
seitsemisen kilometriä. Koko tuon ajan sydämeni oli<br />
pysähtynyt.<br />
Viimeinen muistikuvani oli tuo poliisin huuto. Sen jälkeen<br />
tunsin kaatuvani jonnekin. Seuraava kokemus oli<br />
sanoin kuvaamattoman hyvä ja lämmin olo. En ole koskaan<br />
sitä ennen enkä sen jälkeen tuntenut oloani niin<br />
terveeksi ja hyvinvoivaksi kuin siinä hetkessä. Tunsin<br />
nousevani koko ajan ylöspäin jotain kirkasta kohden.<br />
Tulin suuren lampun alle ja pystyin näkemään oman<br />
kuihtuneen kehoni sairaalasängyllä. Pystyin näkemään<br />
kun lääkäri raotti silmäluomiani ja valaisi silmääni lampulla.<br />
Vaikka näin, että olin siinä, olin toisaalta hyvinvoivana<br />
lmassa ja katselin mitä ”itseni” ympärillä<br />
tapahtui. Minulla oli täydellisen hyvä olo. Kaikkein<br />
ihmeellisintä oli se, että vaikka olin siinä tilanteessa<br />
vasta 20 vuotta vanha, koin ylöspäin noustessani olevani<br />
noin kolmenkymmenen ikäinen – niin hyvässä<br />
ja terveessä kunnossa oleva kuin se vain voi olla mahdollista.<br />
Tuntui todella hyvältä.<br />
Nousin koko ajan lähemmäs kattoa ja katselin samalla,<br />
kun minulle annettiin sähköä useita kertoja. Minulla oli<br />
jotain valkoista harsomaista ylläni. Käteni ja jalkani<br />
olivat myös jotenkin harsomaisia, niitä ei näkynyt ollenkaan.<br />
Halusin kovasti jatka matkaa ylöspäin ja olin<br />
jo lähes katon rajassa. Alhaalla oli kaksi siviilipukista<br />
miestä samassa huoneessa istumassa oven vieressä.<br />
Muistan, kun toinen nousi siitä ja oli kääntämässä oven<br />
kahvaa sanoen, että enää ei ole tehtävissä mitään.<br />
Lähdetään pois. Samalla hetkellä minulle päätettiin<br />
antaa sähköä vielä viimeisen kerran.<br />
Tunsin ikään kuin suuri ”imuri” olisi imaissut minut kohti<br />
kuihtunutta kehoani ja aloin pudota yhä kiihtyvällä<br />
vahdilla suppilon pohjaa kohti. Hyvä olo liukeni pois ja<br />
heräsin vuoteessa koviin vatsakouristuksiin, muistele<br />
Petri.<br />
Hänen sydämensä oli pysähdyksissä<br />
Epikriisin mukaan noin 14 minuuttia, josta osan aikaa<br />
häntä yritettiin elvyttää tekohengityksellä ja sydänpainannalla.<br />
6 Lähimmäinen 3/2009
Ihme, että olen tässä<br />
Kaiken järjen mukaan Petrin olisi pitänyt kuolla sydänpysähdykseen<br />
tuona päivänä, mutta näin ei käynyt.<br />
Olisi myös voinut kuvitella, että elämä olisi lähtenyt<br />
uusille urille, mutta tämäkään ei toteutunut.<br />
-Tuo traaginen tapahtuma ei millään tavalla muuttanut<br />
elämäni suuntaa. En jäänyt miettimään koko tapausta<br />
sen enempää, ei ollut aikaa. Huumeet veivät pian taas<br />
kaiken huomioni. Hiukan toista kuukautta taisin olla ilman<br />
aineita, koska olin pitkään sairaalassa, jossa tutkittiin<br />
oliko sydämeeni tullut vaurioita, mutta heti kun<br />
pääsin terveen papereilla ulos, käyttö ja diilaaminen<br />
jatkuivat entistä kovempaan tahtiin, kertoo Petri.<br />
Vaikka hänellä oli jo siihen aikaan haku päällä, ei häkki<br />
kuitenkaan vielä tässä vaiheessa heilahtanut. Kuulustelujen<br />
jälkeen mies laskettiin vapaalle jalalle jatkamaan<br />
liiketoimiaan.<br />
Kovassa koulussa<br />
Tästä alkoi yksitoista vuotta kestänyt rankka rikollinen<br />
aika, johon sisältyi myös vankilajaksoja. Tämä jakso<br />
oli Petrin ominen sanojen mukaan hänen elämänsä<br />
kaikkein pimeintä aikaa. Tämä aika päättyi vasta hänen<br />
tultuaan uskoon yksitoista vuotta myöhemmin.<br />
Tuosta ajasta voisi kertoa paljonkin toinen toistaan<br />
kamalampia yksityiskohtia. Tämän tarinan kannalta<br />
sillä ei kuitenkaan ole merkitystä, joten tyydymme<br />
kertomaan mikä oli Petrin silloinen asenne uskoa ja<br />
uskovaisia kohtaan.<br />
-Eräs ystäväni, jonka monet tuntevat nimellä KK,<br />
tuli uskoon ja alkoi kiertää kouluissa kertomassa<br />
huumeista. Olin silloin varma, että hän oli pimahtanut<br />
päästään. Lisäksi hän herätti koulupuheillaan poliisit,<br />
jotka puolestaan alkoivat häiritä liiketoimia, muistelee<br />
Petri.<br />
KK ja eräät muut uskoon tulleet entiset käyttäjät<br />
kiersivät siihen aikaan paljon kouluissa kertomassa<br />
huumeista. Jälkeenpäin voidaan sanoa, että heidän<br />
toimintansa oli yksi tärkeä syy siihen, että yhteiskunta<br />
viimein heräsi karuun todellisuuteen. Huumeet olivat<br />
tulleet jo vuosikausia aikaisemmin, mutta vasta tässä<br />
vaiheessa niiden vaaroihin ja käytön todelliseen<br />
laajuuteen alettiin herätä.<br />
Kaiken kaikkiaan tuo ajanjakso on jäänyt hänen<br />
mieleensä aikana, jolloin puuhasteltiin paholaisen renkinä.<br />
Silloinen Petri ei ollut saman henkilö mitä tänään.<br />
Isäntä vaihtuu<br />
Petri asui vuokralla asunnossa, jonka omistajat olivat<br />
uskossa. Jälkeenpäin hän sai kuulla, että omistajat<br />
olivat rukoilleet asuntoon muuttavalle pelastusta.<br />
Kaksi viikkoa sen jälkeen, kun Petri oli leimattu Tuusniemessä,<br />
hän istui yksin asuntonsa kuistilla. Talon<br />
vuokraisäntä, joka oli myös saanut kuulla, mikä Peri on<br />
miehiään, käveli mietteissään asunnon ohi.<br />
-Kun mies näki minut hän alkoi hymyillä, tuli lähemmäksi<br />
ja kysyi, mitä Petrille kuuluu. En vastannut<br />
mitään ja sen jälkeen mies katsoi minua tarkemmin<br />
ja kysyi uskonko Jumalaan. Syystä, jota en tiedä, vastasin<br />
uskovani. Mies tuli lähemmäs ja kysyi haluanko<br />
ottaa Jeesuksen vastaan. Tässäkin tilanteessa vastaukseni<br />
ei tullut mielen vaan sydämen alueelta. Vastasin,<br />
että kyllähän mä tahtosin mut mä pelkään mitä mulle<br />
tapahtuu, kun sisälläni on niin paljon tuskaa ja taakkaa.<br />
Tämän lausumiseen uskon vahvasti Jumalan vaikuttaneen.<br />
Siinä vaiheessa Jumala otti kiinni sanoistani<br />
– kyllähän minä tahtoisin. Paikan täytti kullan kirkas<br />
”valo tolppa”. Mäkeläisen poika käännettiin monta kertaa<br />
ylösalaisin ja sain kokea valtavan lämmön ja rakkauden<br />
kosketuksen, muistelee Petri.<br />
Paikalla ollut mies kuvasi myöhemmin, että koko miehen<br />
olemus muuttui tuon pienen hetken aikana totaalisesti.<br />
Petri vaihtoi isäntää ja siitä lähtien hän on<br />
seurannut tunnollisesti uutta isäntäänsä, joka on siunannut<br />
häntä, mutta ei ole päästänyt liian helpolla.<br />
Myöskään me emme halua päästää lukijaa liian helpolla.<br />
Siitä, minkälainen Petrin matka tuosta hetkestä<br />
tähän päivään on ollut, voitte lukea tämän lehden joulunumerossa.<br />
Lähes syyttä vainottu<br />
Vuonna 2000 Petri asui Tuusniemellä. Hän oli jo jonkin<br />
aikaa hoitanut liiketoimiaan sieltä käsin. Tämä siksi,<br />
että kukaan ei tuntenut häntä tässä pienessä savolaisessa<br />
kirkonkylässä.<br />
Tämä rauha loppui, kun huumevalistusta jakava KK<br />
kävi pitämässä kylällä huumevalistuksen, jolloin koko<br />
kylä tuli tietämään minkälainen ihminen heidän keskuudessaan<br />
asui.<br />
Petriä alettiin kutsumaan huumekuninkaaksi ja kaikki<br />
alkoivat vältellä häntä. Vähemmästäkin voi toki hermostua<br />
ja tällä kertaa Petri hermostui kunnolla. Hän ei<br />
voinut ymmärtää, miksi kaikki vainoavat häntä. Eihän<br />
hän ole tehnyt kenellekään pahaa, pyöritti vain ”normaalia”<br />
mittavaa huumekauppaa. Oli silkkaa Jumalan<br />
varjelusta, ettei KK päässyt silloin hengestään.<br />
Petri nuorimman lapsensa kanssa. Enemmän<br />
perhekuvia jolulukuun lehdessä.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 7
Päihdetyön tutkinto ei ollut läpihuutojuttu<br />
Elokuussa 2007 aloitti kirjava joukko<br />
eri ikäisiä kannilaisia opiskelut<br />
Pieksämäen ammattioppilaitoksessa<br />
päämääränään päihdetyön<br />
ammattitutkinto, joka oli tarkoitus<br />
suorittaa puolessatoista vuodessa<br />
pääosin etäopiskeluna. Tutkintoon<br />
kuului kirjallisten töiden lisäksi niin<br />
sanottujen näyttötutkintojen suorittaminen<br />
useissa eri aineissa.<br />
Tutkinnon suorittaminen oli mittava<br />
haaste paitsi opiskelijoille, myös<br />
oppilaitokselle. Monet opiskelijoista<br />
eivät olleet istuneet koulun penkillä<br />
vuosikymmeniin ja useilla myöskin<br />
peruskoulutus oli hataralla pohjalla.<br />
Oppilaitos puolestaan joutui<br />
tekemään paljon töitä sen eteen,<br />
että kaikki pystyivät opiskelemaan<br />
samassa tahdissa oppimiseroista<br />
huolimatta.<br />
Viime toukokuussa saatiin kaikkien<br />
iloksi todeta, että molemmat osapuolet<br />
olivat kyenneet vastamaan<br />
haasteisiin. Aivan kaikki aloittaneet<br />
eivät syystä tai toisesta jaksaneet<br />
pinnistää loppuun asti. Niillä, jotka<br />
jaksoivat perille, oli nauru päättäjäisissä<br />
syystäkin herkässä.<br />
Heti ensimmäisen lähiopetuskerran<br />
jälkeen kaikille tule selväksi, ettei<br />
ammattitutkinnon suorittaminen<br />
näyttökokeilla ole mikään läpihuu-<br />
tojuttu. Silloin opiskeltiin ensimmäinen<br />
jakso mm. tuiki tärkeässä<br />
lääkeopissa. Sen luennon jälkeen<br />
monella oli sanamukaisesti pallo<br />
hukassa. Kaikki päästötodistuksen<br />
saaneet kuitenkin selvisivät myös<br />
lääkeopista.<br />
Yksi suurimmista peloista opiskelun<br />
aloittaneilla oli se, että mahtaako<br />
opetus olla samanlaista kuin joskus<br />
vuosikymmeniä sitten, heidän ollessaan<br />
peruskoulussa. Helpotus<br />
olikin melkoinen kun huomattiin,<br />
että aikuisopiskelijoita kohdellaan<br />
tänä päivänä aikuisina. Opetus ei<br />
ollut mitään opettajan yksinpuhelua<br />
ja päähän pänttäämistä, vaan<br />
monessa tapauksessa aitoa vuoropuhelua,<br />
jossa oppilaat saivat tuoda<br />
esiin omia mielipiteitään.<br />
Tämän päivän etäopiskeluun kuuluu<br />
olennaisena osana internetin käyttö<br />
ja tiedon hakeminen sieltä. Tässä<br />
jouduttiin joillekin antamaan tukiopetusta.<br />
Myös paremmat ATK:ssa<br />
pidemmällä olevat auttoivat veljiään<br />
ja sisariaan.<br />
Näyttökokeet painottuivat opiskelujen<br />
loppupuolelle ja monille niitä<br />
jäi rästiin vielä toukokuun jälkeen,<br />
mutta nyt pitäisi homman kaikilla<br />
olla jo reilassa.<br />
Lähimmäinen haluaa vielä kerran<br />
onnitella kaikkia tutkinnon suorittaneita.<br />
Niin kauan kuin jalka vähänkään<br />
nousee ei ole liian vanha oppimaan<br />
uutta. Elävänä esimerkkinä<br />
tästä on Oiva Liukkonen, joka täytti<br />
65 vuotta pian valmistumisensa jälkeen.<br />
Päihdetyön<br />
ammattitutkinnon<br />
suorittaneet,<br />
Kan-ryhmä 27.5.2009<br />
Anttila Teemu<br />
Blomerus Gunnar<br />
Brilli Jaana<br />
Eskola Tiina<br />
Hedman Henry<br />
Hirvonen Kaija<br />
Koivisto Hannu<br />
Korhonen Helena<br />
Leppänen Teuvo<br />
Lilja Risto<br />
Liukkonen Oiva<br />
Nyman Kent<br />
Roth Katriina<br />
Räihä Timo<br />
Salmela Eeva<br />
Vähä-Lassila Johanna<br />
Lisäksi todistuksen saivat<br />
Toni Villo (Takaisin Elämään ry, Vantaa)<br />
ja Jukka Lammi Jyväskylästä,<br />
Valmistuneet tukijoukkoineen.<br />
8 Lähimmäinen 3/2009
Oiva on tutkintoon<br />
tyytyväinen<br />
Kun takana on puolitoista vuotta<br />
päihdetyön opiskeluja ja paperitkin<br />
lakkarissa, kelpaa jo hymyillä. Aivan<br />
koko ajan tuon rupeaman aikana<br />
ei hymy ollut näin herkässä, välillä<br />
vähän otti pattiinkin.<br />
Opiskelu oli pääosin etäopiskelua,<br />
mutta myös Pieksämäellä tapahtuvia<br />
lähijaksoja oli useita ja silloin<br />
opiskeltiin aamusta iltaan.<br />
Kotitehtäviä oli Oivan mukaan riittävästi,<br />
eikä niistä selvinnyt ilman<br />
melkoista vaivannäköä.<br />
Oiva oli koko kurssin pitkämatkalaisin<br />
opiskelija. Pellon ja Pieksämäen<br />
väli on reilut 600 kilometriä, joten<br />
ajamista riitti. Kaiken lisäksi Oivaa<br />
painoi lähes koko opiskeluajan vastuu<br />
Meltauksen Kan- kodista, joten<br />
ei ole mikään ihme, ettei aina hymyilyttänyt.<br />
Kaiken kaikkiaan Oivalla jäin opiskeluista<br />
kuitenkin positiivinen kuva.<br />
Se avarsi kummasti tietoutta päihdetyöstä<br />
yleensä ja vahvisti käsitystä<br />
siitä, että kristillinen päihdetyö<br />
pystyy tarjoamaan asiakkaalle<br />
kokonaisuutena kaikkein tukevimmat<br />
eväät.<br />
Mitään suurempaa negatiivista ei<br />
koko ajasta jäänyt mieleen. Hän<br />
uskaltaakin suositella lämpimästi<br />
päihdetyön tutkintoa kaikille niille,<br />
jotka ovat kiinnostuneita tämänkaltaisesta<br />
ihmissuhdetyöstä.<br />
Oiva näytti omalla aikuisopiskelullaan<br />
mallia niille, joka sanovat, ettei näin<br />
vanhana kannata mitään opiskella.<br />
Hän olisi ikänsä puolesta voinut jo<br />
eläköityä, mutta näillä näkymin eläkkeelle<br />
jäämisellä ei vielä ole mitään<br />
hoppua.<br />
-Kyllä vanhempikin pystyy oppimaan<br />
uusia asioita. Kyse on omasta motivaatiosta,<br />
vakuuttaa Oiva Liukkonen.<br />
Johanna aikoo jatkaa<br />
opiskeluja<br />
Syksyllä 2007 Pieksämäen päihdetyön<br />
ammattikurssin aloittaneista<br />
nuorin, Johanna Vähä-Lassila, oli<br />
täynnä virtaa. Hän muistaa olleensa<br />
tosi innostunut kaikista tulevista<br />
jutuista. Sormet oikein syyhysivät<br />
käydä uusien asioiden kimppuun ja<br />
muutenkin nuoren naisen mieli paloi<br />
uutta oppimaan. Opiskelujen ohella<br />
oli mukava tutustua myös muihin<br />
kannilaisiin.<br />
Nyt, kaksi vuotta myöhemmin ei into<br />
ole ainakaan kokonaan kadonnut,<br />
koska hän jatkaa mielenterveyden<br />
syventävillä opinnoilla samaisessa<br />
oppilaitoksessa. Johanna arvostaa<br />
myös sitä, että on saanut ammatin<br />
kohtuullisen lyhyessä ajassa ja<br />
hyvää on ollut myös se, että opiskelut<br />
on voinut suorittaa työn ohella.<br />
Toki matkan varrella on ollut välillä<br />
havaittavissa myös pientä väsymistä.<br />
Ensimmäinen vuosi otti<br />
kaikkein eniten voimille ja syksyllä<br />
2008 Johanna oli aika väsynyt ja<br />
opiskelumotivaatiot olivat vähissä.<br />
Tämä sama tauti näytti vaivaavan<br />
siinä vaiheessa lähes kaikkia muitakin<br />
opiskelijoita.<br />
Niin Johannalla kuin muillakin<br />
opiskelijoilla homma lähti silloin kuitenkin<br />
nopeasti sujumaan. Sen jälkeen<br />
ylipääsemättömiä ongelmia ei<br />
opiskeluissa Johannalla tullut eteen.<br />
Näyttökokeet saatiin tehdyksi annettujen<br />
aikataulujen puitteissa ja<br />
muutenkin opiskelut kokonaisuudessaan<br />
sujuivat kohtuullisen hyvin.<br />
Jotain opiskelujen mielekkyydestä<br />
kertoo myös se, että Johanna olisi<br />
aloittanut jatko-opiskelut vaikka<br />
heti. Valitettavasti hän joutui odottamaan<br />
ainakin syksyyn asti.<br />
Myös ammatinvalinta tuntu tällä hetkellä<br />
oikealta. Hän toimii lääkehuollosta<br />
vastaavana ohjaajana Raision<br />
Kan- kodissa ja tarkoitus on aloittaa<br />
mielenterveyteen painottuvat jatkoopinnot<br />
syksyn aikana.<br />
Tässä he ovat. Työnsä tehneinä ja kukitettuna. Johanna ja Oiva.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 9
Sina Urmas<br />
Seppo<br />
Jokinen<br />
Tapio<br />
Sopanen<br />
Markku Sandberg<br />
Toimi Kankaanniemi<br />
Lähimmäisyys on joskus vaikeaa<br />
Lähimmäisyys ja kysymys siitä, kuka on minun lähimmäiseni<br />
on aina ajankohtainen aihe. Ehkä juuri siksi sitä<br />
käsiteltiin myös menneenä juhannuksena Ison Kirjan<br />
konferenssissa arvovaltaisen raadin voimin.<br />
Pastori Tapio Sopasen vetämään paneeliin oli kutsuttu<br />
ihmisiä monelta eri sektorilta. Kaikilla heistä oli oma<br />
käsityksensä lähimmäisyydestä. Monesta asiasta oltiin<br />
kuitenkin yhtä mieltä.<br />
Periaatteessa meidän pitää olla lähimmäinen jokaiselle<br />
maailman ihmiselle ja rakastaa myös niitä, joita ei aina<br />
ole helppoa rakastaa.<br />
Melko usein rakastamisen vaikeus kohdistuu niihin lähimmäisiin,<br />
joita ei voi itse valita. Näitä ovat esimerkiksi<br />
lähisukulaiset, joista puhui mm. kansanedustaja Toimi<br />
Kankaanniemi.<br />
-Jokainen ihminen halluaa rakastaa ja tulla rakastetuksi.<br />
Ilman näitä ei ihminen voi hyvin ja valitettavan useat<br />
eivät pääse osallisiksi kummastakaan. Tässä ehkä yksi<br />
syy, ettei meidänkään pikkuisessa tasavallassamme<br />
voida tänään erityisen hyvin, muistutti Markku Sandberg.<br />
Hän toimii opettajana yläasteella ja lukiossa.<br />
Fidan lapsityön koordinaattorina toimiva Sina Urmas<br />
puolestaan muistutti, että globaalisti ajatellen<br />
me elämme kuitenkin melkoisessa onnelassa, jossa<br />
vähintään perustarpeet on tyydytetty, toisin kuin parilla<br />
miljardilla lapsella kehitysmaissa.<br />
-Vaikka periaatteessa kaikki ihmiset ovatkin lähimmäisiämme,<br />
emme pysty rakastamaan ja auttamaan<br />
kuin muutamaa lähellämme elävää ihmistä. Itse olen<br />
päätynyt välittämään niistä ihmisistä, jotka Jumala<br />
kulloinkin lähettää lähelleni, pohti pastori, terapeutti<br />
Seppo Jokinen.<br />
Yhtä mieltä kaikki keskustelijat olivat myös siitä, että<br />
pystyäkseen rakastamaan muita ihmisiä, täytyy pystyä<br />
terveellä tavalla rakastamaan myös itseään. Tässäkin<br />
taitaa meillä suomalaisilla olla paljon oppimista.<br />
Tuhannet tutustuivat Kan osastoon juhannusjuhlilla<br />
Viime kesän juhannuskonferenssissa<br />
oli toista kertaa käytössä<br />
suuri teltta, jossa monet helluntaiherätykseen<br />
kuuluvat yhdistykset<br />
saivat esitellä omaa toimintaansa.<br />
Tämä vuosi vahvisti sen,<br />
että tällainen järjestely oli oikeaan<br />
osunut.<br />
Saman kankaan alle kootut osastot<br />
antoivat kattavan kuvan herätysliikken<br />
laajasta toiminnasta. Ilmeisesti<br />
uusi teltta ei koostaan huolimatta<br />
ole riittävän iso. Tiettävästi<br />
tuljoita olisi tänäkin vuonna ollut<br />
enemmän, kuin pystyttiin ottamaan.<br />
Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö<br />
oli luonnollisesti mukana<br />
omalla näyttävällä osastollaan.<br />
Juhlien aikana siihen kävi tutustumassa<br />
tuhansia<br />
ihmisiä, tuttuja ja<br />
tuntemattomia. Mitä<br />
tahansa ensi vuonna<br />
tapahtuukaan, tavataan<br />
taas juhannuksena.<br />
Pidetään siihen<br />
asti lippu korkealla<br />
ja muistetaan kiittää<br />
jokaisesta uudesta<br />
armonpäivästä.<br />
10 Lähimmäinen 3/2009
Uuden aallon Kan päivät<br />
Siilinjärvellä<br />
Jokavuotiset Kan tapaamispäivät pidettiin tänä vuonna<br />
Siilinjärvellä radikaalisti uusitulla konseptilla. Nyt haluttiin<br />
haastaa myös nuorempi polvi mukaan Kan työhön.<br />
Tätä silmälläpitäen koko päivien ohjelmarunko oli laitettu<br />
uusiksi. Järjestäjät tiesivät ottavansa riskin, mutta se<br />
kannatti. Väkeä toki olisi mahtunut mukaan enemmänkin,<br />
mutta hyvä näin. Koko viikonlopun mittaisten päivien<br />
pääpuhujaksi oli saatu Markku ”Kure” Tuppurainen, joka<br />
jaksoi tykittää kolme päivää silkkaa asiaa. Päivien ohjelmaan<br />
oli mahdutettu perinteisten Raamattutuntien lisäksi<br />
mm. paneelikeskustelu, jossa pohdittiin keinoja vastata<br />
yhä lisääntyvään pahoinvointiin. Ohjelmaan mahtui<br />
myös draamaa ja myös musiikille oli annettu näkyvä osa.<br />
Lauantain iltakonsertissa esiintyi Eqoeimi, joka sytytti<br />
myös vanhemmat kuulijat. Kan ry:n toiminnanjohtaja<br />
Jukka Nieminen piti itsekin musiikkimiehenä musiikkiantia<br />
erityisen hyvänä.<br />
-Tärkeintä oli kuitenkin se, että saimme mukavasti mukaan<br />
myös nuorempia ihmisiä. Jotta tämä työ voi jatkua,<br />
tarvitsemme heidän panostaan yhä enenevässä määrin.<br />
Kan ry tulee jatkossakin satsaamaan nuoriin entistä<br />
tarmokkaammin, painottaa Nieminen.<br />
Yksi päivien päätavoiteista olikin aloittaa viestikapulan<br />
vaihto. Jokainen sukupolvi tarvitsee oman aikansa<br />
työntekijät, jotka ymmärtävät parhaiten heidän tarpeitaan.<br />
Kan ry on nyt herännyt siihen tosiseikkaan, että sen<br />
työntekijät alkavat kautta linjan olla reippaasti keski-iän<br />
ylittäneitä. Tähän haetaan nyt muutosta.<br />
-Meidän asiakkaamme eivät ole enää aikoihin olleet<br />
mitään muovikassikavereita ja vanhoja kroonikoita.<br />
Asiakaskunta on voimakkaasti nuorentumassa ja heitä<br />
hoitamaan tarvitaan samanikäisiä ihmisiä, kertoo projektikoordinaattori<br />
Hannu Koivisto Kan ry:stä.<br />
Hänen mukaansa perjantaina ja lauantaina tavoitettiin<br />
yli 50 nuorta aikuista, jotka olivat aidosti kiinnostuneita<br />
vastaamaan yhdistyksen heittämään haasteeseen kasvaa<br />
lähimmäisiksi.<br />
Yksi päivien tavoitteista on perinteisesti ollut sielun<br />
ja ruumiin virkistyminen. Tätä haettiin ja saatiin myös<br />
näillä päivillä. Useammilla päivillä vieraillut yhdistyksen<br />
työntekijä Heikki Nordfors piti päivien antia ehdottomasti<br />
parhaana tähänastisista ja toivoi saman linjan jatkuvan.<br />
Egoeimi vauhdissa<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 11
Joni päätti aloittaa puhtaalta pöydältä<br />
Pelkosen Joni 25 v on jo ennättänyt laittaa<br />
päivän ruuan, joka puolestaan on<br />
kadonnut parempiin suihin. Sen verran<br />
ovat jättäneet, että nälkäinen toimittaja<br />
saa vatsansa täyteen. Iloisen oloinen<br />
ja tarmoa täynnä oleva nuorimies odottaa<br />
kärsivällisesti, kunnes toimittaja on<br />
syönyt vatsansa täyteen ja jaksaa taas<br />
tehdä työtään<br />
-Olen elänyt viimeisen kymmen vuotta silkassa valheessa,<br />
jos sitä nyt miksikään elämäksi voi edes kutsua. Se<br />
oli pelkkää pyöritystä, johon kuuluivat erilaiset päihteet<br />
ja yleinen sekamelska. Ei sitä enää jaksanut, aloittaa<br />
Joni.<br />
Hän yritti ensimmäisen kerran päästä irti päihteistä viime<br />
vuoden lopulla. Uskossa oleva sisko antoi erään kaverin<br />
yhteystiedot. Joni sai kuulla kuinka tämä oli noussut samantapaisesta<br />
tilanteesta kuiville. Reilun kuukauden verran<br />
hän jaksoi käydä hengellisissä tilaisuuksissa, mutta<br />
sitten into sammui. Silloin ei ollut vielä hänen aikansa.<br />
Usein tie kulki suoraan tilaisuudesta kavereiden kanssa<br />
kaljalle.<br />
-Se oli aika hölmön hommaa. Siellä oltiin selvin päin ja<br />
leikittiin parempaa mitä oltiin. Eihän sellainen voinut pitkään<br />
jatkua, muistelee Joni.<br />
Takaisinko elämään<br />
Kuluvan vuoden alussa Joni sai oman kämpän Takaisin<br />
Elämään ry:n kautta. Hän kuvailee sitä aikaa jonkinlaiseksi<br />
kulissielämäksi. Kämpässä ei saanut käyttää<br />
päihteitä, eikä siellä niitä käytettykään, muualla sitäkin<br />
enemmän.<br />
Samaan aikaan Joni seurusteli erään tytön kanssa ja<br />
sekin homma alkoi mennä koko ajan yhä sekavammaksi.<br />
Töistä tuli kenkää juomisen takia ja koko elämä meinasi<br />
riistäytyä kokonaan käsistä. Lopulta seinä nousi pystyyn.<br />
Tyttöystävä sai turpiinsa, kämppä meni remonttiin ja Joni<br />
lähti häkkiin.<br />
-Kyllä siitäkin yritettiin vielä nousta seinää pitkin ylös<br />
ilman tikkaita, mutta eihän se onnistunut, muistelee<br />
Joni.<br />
Jos sittenkin<br />
Viime toukokuussa alkoi tapahtua. Jani muistelee kuinka<br />
hän veti pikku hiljaa hyvää nousukänniä, kun mielessä<br />
alkoi siintää, josko jostain löytyisi hänelle sopiva<br />
hoitopaikka. Hän otti yhteyttä samaiseen kaveriin, joka<br />
oli aiemmin yrittänyt auttaa eteenpäin uskontiellä.<br />
-Sain yhteyden Janiin ja hän lupasi soittaa seuraavan aamuna,<br />
kun palaa kaupunkiin. Hän soittikin seuraavana<br />
aamuna kymmeneltä ja siihen lopetin dokaamisen, kertoo<br />
Joni heinäkuun lopussa Hauholla.<br />
Asiat alkoivat tästä eteenpäin rullata eteenpäin tosi nopeasti.<br />
Joni sai puoli tuntia aikaa pakata tavaransa ja<br />
hypätä autoon. Matkalla hän kysyi kaverilta, minne ollaan<br />
menossa ja sai kuulla, että Hauholle. Jonilla ei ollut<br />
mitään mielikuvaa missä päin Suomea moinen paikka<br />
sijaitsee, mutta se oli hänelle aivan sama.<br />
Joni on selvin päin<br />
perusoptimisti<br />
Lämmin vastaanotto<br />
Jani muistaa kuinka hän saapuessaan sai lämpimän<br />
vastaanoton ja jo parin tunnin päästä hän tunsi tulleensa<br />
oikeaan paikkaan, mutta jotain piti vielä tapahtua.<br />
Heti seuraavana päivänä mentiin Hämeenlinnan vapaaseurakunnan<br />
tilaisuuteen. Siellä Joni tunsi itsensä<br />
lähinnä ulkopuoliseksi ja vaivautuneeksi.<br />
Seuraavan sunnuntaina mentiin Kangasalle, jossa oli<br />
Kan ry:n järjestämä tilaisuus, sekään ei kuitenkaan<br />
tuntunut miltään. Seuraavana tiistaina mentiin rukouskokoukseen<br />
Hattulan kotikirkkoon. Siellä Jumala<br />
kosketti Jonia ensimmäisen kerran.<br />
-Siellä laulettiin ylistyslauluja ja minua alkoi ahdistaa.<br />
Menin ulos ja pyörin pitkään parkkipaikalla. Tulin sieltä<br />
sisään ja pään sisällä alkoivat pyöriä kaikki vanhat asiat.<br />
Itkeä päräytin siinä lattian märäksi, muistelee Joni.<br />
Seuraavan iltana hän grillaili rannassa makkaraa toisen<br />
asukaan kanssa kun siihen pöllähti Takamäen Esa, joka<br />
oli ollut kalassa. Joni teki Esan kanssa uskonratkaisun,<br />
mutta siinä vaiheessa ei tuntunut vielä miltään. Edes<br />
makkarat eivät paistuneet itsekseen. Ne piti itse grillata.<br />
Rauha hiipi sydämeen<br />
Seuraavana aamuna Joni huomasi, että jotain on tapahtunut.<br />
Jeesus on antanut hänen syntinsä anteeksi<br />
häneltä on tippunut ainakin miljoonan kilon taakka.<br />
Hän sai sydämeen ennekokemattoman rauhan. Pelkotilat<br />
ja täpinät olivat kadonneet.<br />
-Se oli ihmeellinen tunne. Sellaista olotilaa en koskaan<br />
ennen ollut kokenut. Tuntui siltä, että mitä tahansa tuleekin,<br />
otan sen vastaan tyynesti, vakuuttaa Joni.<br />
Hauho<br />
12 Lähimmäinen 3/2009
Siitä lähtien rauha on kuta kuinkin pysynyt sydämessä,<br />
vaikka vaikeitakin päiviä on ollut ja niitä tulee olemaan.<br />
Niko on Hauholle tulonsa jälkeen katkaissut suhteensa<br />
kaikkiin vanhoin ryyppykavereihinsa ja vaihtanut puhelinnumeronsa.<br />
Ainoastaan lähiomaiset tietävät hänen<br />
olinpaikkansa. Heinäkuun lopussa Joni oli toiveikas tulevaisuuden<br />
suhteen. Mitään liian ruusuisia kuvitelmia<br />
tulevaisuudesta ei hänellä ollut.<br />
-Haluan pitää ovet auki joka suuntaan ja Jumala kyllä<br />
ohjaa minut oikealle ovelle, kunhan itse luotan Jumalaan,<br />
kiteyttää Joni.<br />
JK. Olin yhteydessä Joniin syykuun toisella viikolla.<br />
Mies vastasi puhelimeen aamupäivällä iloisen ja reippaan<br />
kuuloisesti. Kaikki on mennyt hienosti. Kuviot ovat<br />
vaihtuneet ja vanha elämä on jäänyt taakse. Hän ei ole<br />
muuttanut takaisin kotiseudulleen vaan asuu Hämeessä,<br />
jossa hän on saanut runsaasti uusia ystäviä.<br />
-Tämä on sitä oikeaa elämää ja muistan kyllä kiittää<br />
siitä Jumalaa joka aamu ja ilta, kiteyttää Joni.<br />
Tätäkö tämä on?<br />
Jorma Turtio<br />
Ihmisten auttaminen ei tässä maassa ole aina mutkatonta<br />
ja helppoa, ei vaikka kuinka olisi halua<br />
auttaa. Liian usein ihminen joutuu eri viranomaisten<br />
palloteltavaksi ja yleensä tällaisissa tarinoissa<br />
ei ole onnellista loppua. Seuraavan tarinan kertoi<br />
Hauhon Kan- kodilla työskentelevä Jorma Turtio.<br />
”Viime keväänä meille tuli asiakkaaksi vähän päälle<br />
viisikymppinen mies. Tästä ajasta hän oli viettänyt<br />
yli 30 vuotta kiven sisällä. Hän oli vapauduttuaan<br />
tullut tänne Hauholle, jossa hän oli kirjoilla.<br />
Löysimme miehen Hauhon kirkonkylään juuri avatulta<br />
Hämeen Mokia ry:n kirpputorilta. Selvisi, että<br />
hän oli asunut vankilasta vapauduttuaan teltassa<br />
läheisessä metsässä. Silloin oli vielä aika koleaa.<br />
Majoitimme miehen meille. Selvisi, että hänellä oli<br />
pahoja psyykkisiä ongelmia. Hänellä oli myös reseptit<br />
tarvittavista lääkkeistä, mutta niillä ei enää<br />
saanut mitään ilman uusimista.<br />
Menimme siis paikalliseen terveyskeskukseen uusimaan<br />
niitä. Koska kyse oli vahvoista psyykelääkkeistä,<br />
joita ei noin vain uusita, pyysimme lähetettä<br />
erikoislääkärille, joka voisi uusia reseptit. Sieltä ei<br />
kuitenkaan apua herunut. Heidän mielestään mies<br />
kuului A-klinikan päivystykselle.<br />
No otimme siis yhteyttä sinne. Siellä alettiin pähkäillä<br />
mihin kaveri voitaisiin sijoittaa. Ilmoitin siinä<br />
vaiheessa, että kaveri on jo sijoitettu meille, mutta<br />
nyt tarvittaisiin kipeästi lääkkeitä. Sieltä todettiin,<br />
että jos kaveri kerran on sijoitettu Hauholle, niin<br />
kiireellisissä tapauksissa Hauhon terveyskeskuksen<br />
pitää hoitaa asia.<br />
Kotimme siis vielä Hauhoa ja saimmekin ajan tilattua.<br />
Seuraavana päivänä tämä aika kuitenkin peruttiin<br />
ja sanottiin, että ajan antanut hoitaja oli<br />
kokematon. Hän ei olisi saanut antaa aikaa. Meidät<br />
käännytettiin uudestaan A klinikalle.<br />
Sieltä luvattiin seuraavaksi viikoksi aika, jossa luvattiin<br />
miettiä, tarvitseeko kaveri todella psykiatrin<br />
hoitoa. Tässä vaiheessa kaveri hermostui ja lähti<br />
lätkimään.<br />
Siitä meni muutama viikko kun sain kuulla, että<br />
erään Savolaisen keskussairaalan ylihoitaja etsi<br />
miehen lähimpiä omaisia. Tämä oli silloin teholla.<br />
Sen jälkeen en ole kuullut asiasta mitään.”<br />
n aikaa Joni muistelee lämmöllä<br />
Tämä on vain yksi tarina monien joukossa. Näin<br />
paljon ihmisestä välitetään. Todennäköisesti kohtelu<br />
terveyskeskuksessa olisi ollut kokonaan toisenlainen,<br />
jos apua olisi hakenut joku vähän kunniallisempi<br />
kansalainen. Me emme tiedä miten tarinan<br />
miehelle lopultaan kävi. Selvisikö hän ja jos selvisi,<br />
mikä on hänen tulevaisuutensa. Jos hän ei selvinnyt,<br />
jäikö kukaan suremaan, vai päästiinkö taas<br />
vaan yhdestä sosiaalitapauksesta.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 13
Meltauksella tänä vuonna jo kolme kastettua<br />
Kohta mennään pojat<br />
Oiva ja Sami<br />
Ympäri Suomea sijaitsevissa Kan-kodeissa tulee<br />
jatkuvasti ihmisiä uskoon ja useimmat heistä haluavat<br />
ennemmin tai myöhemmin mennä uskovien kasteelle.<br />
Useimmiten tämä tapahtuu sen seurakuntaan liittymisen<br />
yhteydessä lämpimässä kastealtaassa.<br />
Toisenlaisiakin tapoja on. Jotkut päihdehoidon aikana<br />
uskoon tulleet haluavat kasteen jo pian sen jälkeen,<br />
kun he ovat ottaneet Jeesuksen elämäänsä. Näissä<br />
tapauksissa kastajana on useimmiten joku hoitokodin<br />
henkilökuntaan kuuluva.<br />
Meltauksen Kan- kodin vetäjä Oiva Liukkonen on pitkän<br />
saarnaajauransa aikana kastanut lukemattomia<br />
ihmisiä ja syyskuun alussa häntä pyydettiin tähän kunniatehtävään<br />
taas kerran.<br />
-Sami, joka on ollut meillä asiakkaana, halusi välttämättä<br />
päästä kasteelle Tornionjoessa ja vielä tänä<br />
syksynä. Hänellä oli tähän niin hyvät perustelut, ettei<br />
tullut mieleenkään yrittää kääntää hänen päätään ja<br />
ehdottaa kastepaikaksi jotain vähän lämpimämpää allasta,<br />
kertoo Oiva Liukkonen.<br />
Sami on kotoisin erään Tornionjokeen laskevan pikkujoen<br />
varrelta parinkymmen kilometrin päästä kastepaikasta,<br />
joka sijaitsee Oivan oman talon rannassa Pellossa.<br />
Mies halusi kasteen “omassa” joessa, joka on<br />
kastepaikan kohdalla vapaana ja villinä kulkeva virta.<br />
Tänä vuonna on jo kolme Meltauksessa päihteistä vapautunutta<br />
ja uskoon tullutta miestä käynyt uskovien<br />
kasteella ja heidän elämänsä suunta on muutenkin kokenut<br />
täyskäännöksen.<br />
Tällä hetkellä koko Lapin läänin alueella Meltauksen<br />
Kan- koti on ainoa paikka, joka tarjoaa hoitoon<br />
aidon kristillisen vaihtoehdon. Uskoa ei luonnollisesti<br />
tyrkytetä kenellekään väkisin, mutta jos asiakas<br />
on näistä asioista kiinnostunut, pystyy henkilökunta<br />
ohjaamaan eteenpäin ja vastaamaan kiperiinkin uskoa<br />
koskeviin kysymyksiin.<br />
Kuntien taloudellinen ahdinko on iskenyt myös Meltauksen<br />
Kan- kotiin. Se oli suljettuna koko heinäkuun ja<br />
tätä kirjoitettaessa asiakkaita oli kaksi. Tällä määrällä<br />
ei kotia pystytä pitämään auki kovin pitkään.<br />
Kuluva syksy näyttää, riittääkö lapin kunnilla halua ja<br />
varoja pitää pystyssä edes yksi kristillisellä arvopohjalla<br />
toimiva toipumispaikka. Mielenkiintoista on myös<br />
nähdä, löytyykö paikallisista helluntaiseurakunnista ja<br />
muilta hengellisiltä tahoilta halua auttaa taloudellisissa<br />
vaikeuksissa painivaa kotia. Ilman toimivaa kotia ei<br />
näitä ihmisiä pystytä auttamaan samalla tavalla, kuin<br />
nyt voidaan.<br />
Nyt se on tehty<br />
Keskellä kolme tänä vuonna<br />
kastettua:Juha, Sami ja Seppo. Kuvassa<br />
vasemmalla Oiva ja oikealla Miika<br />
14 Lähimmäinen 3/2009
Kaappinen herkissä syystunnelmissa<br />
Kesä mäni että mätkähti ja syksy tuli että sytkähti<br />
,sanoi Kaappinen ja käänteli kalenterinsa lehtiä.<br />
Onni Kaappinen, entinen Kauppinen, kansan suussa<br />
Kuappinen, selvyyden vuoksi pelkkä OK on eläkkeellä,<br />
mutta kalenteri tuppaa silti täyttymään monenlaisista<br />
tärkeistä menoista. Edellinen talvi oli ollut kiireinen.<br />
Oli pidetty ilmaisruokailuja työttömille ja eläkeläisille,<br />
aloitettu vertaisryhmä syrjäytymisen vaarassa oleville,<br />
kierrelty puhujamatkoilla siellä ja täällä jne.<br />
Eläkeläisellä on sellainen ongelma, tuumaili Ok, että<br />
meillä ei ole kesälomia. Jonkun pitäisi tehdä eduskunta-aloite<br />
eläkeläisten pakollisista kesälomista.<br />
Eikö se loman pito ole itsestä kiinni, tuumaili vaimo.<br />
Niinpä onkin, virkkoi OK. Tänä kesänä pidetään reilu<br />
loma, ollaan ihan jouten ja oleskellaan kesämökillä.<br />
Mainittakoon tässä, että OK on sairaseläkkeellä työuupumuksen<br />
seurauksena ja tämä on syynä eläkkeellä olevan<br />
miehen lomahaikailuihin. Hän oli nyt jotenkin toimintakuntoinen,<br />
mutta riskialtis uuteen uupumukseen.<br />
Tuli sitten kesä ja kesäloma-aika työssä käyville. Koska<br />
kesäloma on matkailuaikaa, jolloin perheen lapsillakin<br />
on mahdollisuus käydä tervehtimässä vanhempiaan,<br />
alkoi iloisten tapaamisten aika. Sitten alkoi talvipuiden<br />
teko ja marjankeruu ym. ym. Kaappisten kesäloma,<br />
ja jouten olo supistui supistumistaan ja sitten tulikin<br />
syksy.<br />
Mihinkähän se kesä hävisi, tuumaili OK ja raapi korvallistaan.<br />
Vuodenajat ovat luonteeltaan sellaisia, että ne tulevat ja<br />
menevät omaa tahtiaan ja siihen on sitten sopeuduttava<br />
kun ei muukaan auta.<br />
OK selaili siis kalenteriaan ja mieleen alkoi hiipiä apeita<br />
ajatuksia. Miten tästä, mistäs tästä…..Jäi ne huilit<br />
pitämättä.<br />
OK:lla on viisas vaimo, joka kyllä tiesi missä nyt mentiin.<br />
Hän oli elänyt vuosia masentuneen miehensä rinnalla,<br />
eikä ollenkaan kaivannut paluuta niihin kohtaloihin.<br />
Miltä se allakka näyttää, kysyi vaimo. Vastauksena oli<br />
syvä huokaus.<br />
Onko ne kaikki menot niin pakollisia.<br />
No ei maailma siihen kaadu jos nyt pidetään pieni tauko.<br />
OK soitti pari puhelua ja järjesti itselleen viikon vapaata.<br />
Mentiin mökille. Sauna laitettiin röyhyämään. Uitiin ja<br />
saunottiin, saunottiin ja uitiin. Syötiin ja nukuttiin, nukuttiin<br />
ja syötiin. Kolmantena päivänä tapahtui ihme.<br />
Saunan lauteilla pötköttelevä OK parkaisi suureen ääneen<br />
HALLELUJA. Hän kirmasi laiturille, hypähteli muutaman<br />
kerran, kuin karkelon askeleita tapaillen ja hihkaisi<br />
KIITOS JEESUS, kyllä elämä on ihanaa.<br />
OK on ihan tavallinen vakavamielinen uskovainen,<br />
eivätkä tällaiset kohtaukset olleet hänelle luonteenomaisia.<br />
Hiljaisia kiitoksia tuli normaalisti kyllä laiteltua<br />
ylöspäin useinkin, mutta viime aikoina ajatukset ja mieli<br />
olivat takkuilleet enemmäkseen oman voimattomuuden<br />
ympärillä. Ruumiin, sielun ja hengen lepo oli nyt saanut<br />
ihmeitä aikaan. Elämä maistui taas elämältä isolla<br />
E.llä.<br />
Juhani Karvinen<br />
Mark. 6: 31. Niin hän sanoi heille: “Tulkaa te yksinäisyyteen, autioon<br />
paikkaan, ja levähtäkää vähän.” Sillä tulijoita ja menijöitä oli<br />
paljon, ja heillä ei ollut aikaa syödäkään.<br />
32. Ja he lähtivät venheellä autioon paikkaan, yksinäisyyteen.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 15
Markku Tuppurainen uskoo<br />
täyden palvelun taloon<br />
Jos koittaisi kuvata Markku ”Kure”<br />
Tuppuraista yhdellä lauseella, saattaisi<br />
HK:n ikivanha mainos: Lihaa säästämättä,<br />
laadusta tinkimättä, osua melko lähelle.<br />
Mies on kiertänyt jo neljännesvuosisadan<br />
ympäri Suomea milloin valistamassa nuoria<br />
huumeista, milloin levittämässä muuten<br />
vaan Hyvää Sanomaa.<br />
Tällä hetkellä Kure vetää helluntailiikkeeseen<br />
kuuluvaa Hyvä Sanoma-palvelua. Vaikka<br />
vuosia on tullut mittariin jo ihan mukavasti,<br />
eivät kierrokset ole laskeneet.<br />
Nuoret yhä sydämellä<br />
Nuoret ovat aina olleet Tuppuraisen sydämellä, eikä<br />
tilanne ole muuttunut, vaikka hän itse kuuluukin jo<br />
entisiin nuoriin. Hän on pysynyt kiitettävästi ajan<br />
hermolla ja puhuu kieltä, jota nuoret ymmärtävät.<br />
-Nuorten edessä täytyy olla täysin aito oma itsensä.<br />
Pieninkään pluffi ei mene läpi. Huumori pitää myös<br />
olla aina mukana. Sen varjolla saa perille vaikeitakin<br />
asioita. Huumori on vähän niin kuin sokerikuorrutus<br />
pahanmakuisen lääkkeen päällä. Sen avulla saa perille<br />
vaikeitakin asioita, vakuuttaa Kure.<br />
Nuorille puhuessaan hän panee joka kerta peliin myös<br />
itsenä, kertoo vääristä valinnoistaan ja niiden seurauksista.<br />
Paljon tietoa käytössä<br />
Nuorten tietomäärä on kasvanut räjähdysmäisesti sen<br />
25 vuoden aikana, mitä Kure on kiertänyt kouluissa.<br />
Nykyään tuota tietoa on kenen tahansa saatavissa<br />
aivan eri tavalla kuin parikymmentä vuotta sitten.<br />
Internetistä löytyy kaikki, niin hyvä kuin paha. Hän ei<br />
esimerkiksi huumevalistustunneilla kerro enää lainkaan<br />
itse huumeista, vaan painopiste on siinä miksi joku<br />
alkaa käyttää koska ne tiedot ovat kenen tahansa<br />
googlattavissa.<br />
-Tämän päivän ongelma on se, että tietoa on<br />
käytettävissä rajoittamattomasti, mutta sitä ei osata<br />
käyttää. Nuorilta näyttää puuttuvan kyky käsitellä sitä,<br />
kertoo Kure.<br />
Esimerkkinä siitä, kuinka tietoa ei aina käsitellä oikein<br />
hän kertoo kuinka isä opetti poikaansa katsomaan elohopea<br />
lämpömittaria, jossa yläpuolella oli plusasteita,<br />
keskellä nolla ja alapuolella miinusasteita. Kun isä<br />
sitten pyysi poikaansa katsomaan paljonko ulkona on<br />
lämmintä, poika kertoi, että neljä lämmintä ja loput<br />
pakkasta.<br />
Rajoja ja rakkautta<br />
Vaikka kaikki tutkimukset toitottavat sitä, kuinka yhä<br />
useammat nuoret käyttävät päihteitä humaltuakseen<br />
ja melkein kaikki nuoret aloittavat seksikokeilut yhä<br />
nuorempana, ei tilanne onneksi ole kokonaan karannut<br />
käsistä. Aina on nuoria, jotka uskaltavat erottua suuresta<br />
massasta ja elää toisenlaisen nuoruuden. Tässä he<br />
kuitenkin tarvitsevat aikuisten vankkaa tukea.<br />
-Suuri määrä nuoria tulee tässäkin maassa uskoon jo<br />
16 Lähimmäinen 3/2009
Tervettä itsetuntoa<br />
Vaikka Kure Tuppurainen ei ole koskaan varsinaisesti<br />
tehnyt sellaista päihdetyötä, mitä Kan ry tekee, on<br />
se viistänyt lähetä koko hänen työuransa ajan. Hän<br />
on myös kuulunut helluntailiikkeeseen koko uskossa<br />
oloaikansa, eli nyt jo 25 vuotta, joten hän on seurannut<br />
myös Kan työtä läheltä jo pitkään.<br />
-Helluntaiherätys, jonka uskon tuntevani kohtuullisen<br />
hyvin, tekee työtä tosi laajalla saralla. Itse asiassa<br />
sitä voisi verrata vaikka täyden palvelun ABC ketjuun.<br />
Jostain syystä oikein kukaan tuolla liikkeen ulkopuolella<br />
ei tiedä tästä palveluketjusta mitään. Mistähän se<br />
mahtaa johtua, pohtii Kure.<br />
Hän vastaa itse omaan kysymykseensä.<br />
-Meiltä puuttuu terve itsetunto siinä, mitä me teemme<br />
ja miten me sen teemme. Jos asia olisi minusta kiinni,<br />
lähtisin brändäämään esimerkiksi päihdetyön kokonaan<br />
uudelleen. Tällä en tarkoita työn sisällön muuttamista,<br />
vaan sen näkyvyyttä ulospäin, painottaa Tuppurainen.<br />
Täyttää perustarpeet<br />
Kristillisestä päihdetyöstä verrattuna eikristilliseen Tuppuraisella<br />
on selkeä käsitys. Tässä yhteydessä hän<br />
siteeraa edesmennyttä vankeinhoitolaitoksen ylijohtajaa<br />
KJ. Långia.<br />
Tämän mukaan ihmisellä on neljä tapaa päästä eroon<br />
päihteistä ja ne ovat kuolema, uskoontulo, AA ja hyvä<br />
ihmissuhde. Tämä järjestys vastaa myös niiden tehokkuutta.<br />
Kristillisessä päihdetyössä pyritään myös pidemmälle<br />
kuin pelkästään päihteiden käytön lopettamiseen. Se<br />
antaa ratkaisun myös syyllisyyden ongelmaan, joka<br />
yksi tämän päivän suurista ongelmista. Jos ei pääse<br />
eroon syyllisyydestä, ei pysty pääsemään pysyvästi<br />
eroon päihteistä. Tämä syyllisyyden ongelma vaivaa<br />
myös muita ihmisiä ja lääke on kaikissa tapauksissa<br />
sama. Jeesuksen vastaanottaminen elämään ja sitä<br />
myötä syntien anteeksi saaminen.<br />
Hynttyyt yhteen<br />
alle 15 vuotiaina. Meillä pitää olla jotain sellaista, että<br />
voimme vastata näihin valintoihin. Yksi mitä perheet<br />
voivat tehdä on rakastaa ja tehdä rajat. Yksi keino on<br />
kotiintuloajat. Lapset ehkä ensi purnaavat, mutta kokemus<br />
on näyttänyt, että myöhemmin he ymmärtävät,<br />
miksi näin on toimittu, vakuuttaa Kure.<br />
Päihdetyö tuttua<br />
Nuorista Kure jaksaisi puhua vaikka kuinka kauan, mutta<br />
vähitellen täytyy siirtyä siihen aiheeseen, mistä alun<br />
perin oli tarkoitus puhua. Päihteet ja päihdetyö ovat<br />
hänelle tuttuja jo varhaisesta nuoruudesta ja nimenomaan<br />
tässä järjestyksessä.<br />
Tuppuraisen oma päihteiden käyttö alkoi jo varhain.<br />
Tästä ajasta ja siihen liittyvästä rikollisesta urasta on<br />
kirjoitettu jo ainakin yksi kirja ja kymmeniä lehtijuttuja,<br />
joten siihen aikaan ei tässä pahemmin kajota. Voidaan<br />
todeta, että syvemmältäkin lienee noustu täyspäiseksi<br />
kunnialliseksi kansalaiseksi, mutta montaa sellaista tarinaa<br />
ei äkkiseltään tule mieleen.<br />
Jo pitkään Tuppurainen on pohtinut myös koko helluntaiherätyksen<br />
asemaa suomalaisessa yhteiskunnassa.<br />
Hänen mielestään saattaisi olla hyväksi katsoa koko<br />
pakkaa ylhäältäpäin ja uusin silmin. Miettiä sitä, millä<br />
tavalla me voisimme vastata tämän maan tarpeisiin.<br />
-Tämä voisi alkaa vaikka sillä, että jokainen yhdistys<br />
menisi itseensä ja pohtisi, mihin tarpeeseen me voimme<br />
vastata ja sen jälkeen yhdistykset miettisivät, mihin ne<br />
kykenisivät yhdessä, pohtii Tuppurainen.<br />
Ulospäin on joka tapauksessa avauduttava yhä<br />
enemmän, jos mielii olla uskottavasti mukana tässä<br />
yhteiskunnassa. Hyvänä esimerkkinä tästä Tuppurainen<br />
ottaa esiin Fidan, joka tällä hetkellä on arvostettu<br />
kaikissa piireissä.<br />
Kannia tarvitaan<br />
Markku Tuppuraisella on monia lämpimiä muistoja Kannista.<br />
Hän on aikoinaan kuljettanut lukuisia ihmisiä<br />
toipumaan jonnekin monista Kan kodeista.<br />
-Täytyy muistaa, että siinä, missä Kan tarvitsee<br />
seurakuntia, myös seurakunnat tarvitsevat Kannia<br />
ehkä vielä enemmän. Jokaisessa seurakunnassa on<br />
ollut ja tulee olemaan ihmisiä, joita he eivät itse osaa<br />
hoitaa. Kan on vähän niin kuin tehohoitoyksikkö, johon<br />
mennään vähäksi aikaa toipumaan pahimmasta ja<br />
palataan sitten seurakuntaan jatkohoitoon, kiteyttää<br />
Markku Tuppurainen.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 17
Naisen juominen on aina suuri häpeä<br />
Pieni, hento ja hiljaisella äänellä puhuva<br />
nainen esittelee itsensä Helena Nevalaksi.<br />
Hän istuu mukavaan nojatuoliin ja<br />
alkaa kertoa elämästään. Kovin helpolla<br />
ei Helena ole päässyt, mutta nyt ollaan<br />
tässä ja elämäkin tuntuu pitkästä aikaa<br />
elämisen arvoiselta.<br />
Ikää Helenalle on kertynyt kypsälle naiselle sopiva määrä,<br />
eikä se sitä paitsi ole kovin tärkeä tieto. Hän kävi syntymässä<br />
Reisjärvellä ja ennätti nuorena kierrellä ympäri<br />
Suomea. Naimisiin mentyään hän asettui miehensä kotipitäjään<br />
Haapajärvelle.<br />
Kun kysyn, miksi Helena on täällä Kortesjärven hoitokodissa,<br />
seuraa hetken hiljaisuus. Sitten Helena alkaa puhua<br />
ensin hiljaa ja pian vähän kuuluvammalla äänellä.<br />
-Olen täällä siksi, että elämäi meni niin pilalle, että olin<br />
lopulta suoraan sanottuna rappioalkoholisti, aloittaa Helena<br />
ja katsoo suoraan silmiin.<br />
Hän kertoo viimeisinä aikoina juoneensa aamusta iltaan<br />
pääosin kaljaa ja viiniä, mutta mikä tahansa päähän<br />
käyvä aine kelpasi. Alkoholisti hänestä tuli pikku hiljaa<br />
vasta aikuisella iällä. Nuorena hän ei käyttänyt alkoholia<br />
käytännössä lainkaan.<br />
Raamatusta on tullut Helenalle<br />
jokapäiväsitä luettavaa<br />
Alussa maistuihyvältä<br />
Helena ei osaa sen tarkemmin määritellä syitä, jotka pistivät<br />
hänet juomaan. Yhdeksi tärkeäksi syyksi hän arvioi<br />
yksinäisyyden ja tarpeettomuuden tunteet. Alussa alkoholinkäyttö<br />
oli aika harmitonta. Saunan jälkeen pari olutta,<br />
tai siivoamisen jälkeen hiukan viiniä. Sellaista itsensä<br />
palkitsemista ja hemmottelua.<br />
-Kyllä siinä meni vuosikausia kohtuukäytössä, tai ainakin<br />
itse ajattelin niin. Jossain vaiheessa kuitenkin havahduin<br />
siihen, että yhä useammin juominen alkoi huolestuttaa<br />
jo itseänikin, sanoo Helena.<br />
Hän tunnustaa, ettei pysty edes parin vuoden tarkkuudella<br />
sanomaan, kuinka kauan hän on juonut. Koko<br />
juttu on edelleen niin suuri häpeä, ettei siitä ole helppo<br />
puhua.<br />
Sitten alkoi<br />
alamäki<br />
Helena tunnustaa huolestuneensa tilanteestaan tosissaan<br />
vasta sitten, kun kaikki alkoi mennä pieleen. Talous<br />
alkoi olla kuralla, terveys alkoi reistailla, eikä tavallinen<br />
arkikaan enää sujunut. Erilaiset epäsuorasti juomisesta<br />
johtuvat sairaudet alkoivat vaivata yhä enemmän.<br />
-Lopulta oltiin siinä pisteessä, että join koko ajan ja olin<br />
parin viikon välein sairaalassa. Kyllähän lääkärikin viimein<br />
huomasi, ettei hommasta taida tulla mitään. Kun<br />
taas kerran olin sairaalassa hän tuli luokseni ja sanoi,<br />
ettei ole kulunut kuin vähän yli viikko edellisestä käynnistä<br />
ja kielsi enää tulemasta osastolle kuntouttamaan<br />
itseään juomiseen, kertoo Helena.<br />
Perhe kärsi<br />
Helenalla on yksi tytär ja hänen miehensä kuoli muutama<br />
vuosi sitten. Helenan mukaan niin mies kuin tytärkin<br />
saivat kärsiä hänen juomisestaan. Tytär joutui pienellä<br />
paikkakunnalla myös koulukiusatuksi äitinsä juomisen<br />
vuoksi. Tämä on yksi niistä asioista, joita Helena ei ole<br />
vieläkään kunnolla pystynyt antamaan itselleen anteeksi.<br />
Hänen tyttärensä kävi lukion toisella paikkakunnalla,<br />
jossa ei tiedetty hänen taustojaan. Hän sai siellä<br />
ylioppilaslakin ja uusia ystäviä.<br />
-Ne olivat hirveitä aikoja. Häpesin itseäni ja juomistani.<br />
Lisäksi tuli hirveä kuolemanpelko. Pelkäsin, että joudun<br />
helvettiin, jos kuolen humalassa ja silloin olin humalassa<br />
lähes aina, sanoo Helena.<br />
Hän muistaa rukoilleensa silloin joka ilta, ettei Jumala<br />
antaisi hänen kuolla yön aikana humalassa.<br />
Jumala oli aina<br />
mukana matkassa<br />
Helena pitää koko ajan vanhaa kulunutta Raamattua<br />
sylissään. Yhtään Raamatunsiteerausta hän ei kuitenkaan<br />
ole suustaan päästänyt. Kun sitten aletaan puhua<br />
uskosta ja hänen suhteestaan Jumalaan, muuttuu koko<br />
Helenan olemus hetkeksi rauhallisemmaksi. Heti kärkeen<br />
hän sanoo aina uskoneensa ja luottaneensa Jumalaan,<br />
vaikeinakin aikoina.<br />
-Olen läpi elämäni hakenut turvaa ja lohdutusta Raamatusta.<br />
Se viinankäyttö meni kuitenkin silloin lopussa<br />
niin kamalaksi, etten enää yhtään hallinnut sitä. En<br />
pystynyt lopettamaan, vaikka olisin halunnut. Ei siitä<br />
enää tullut edes humalaan vaikka joi kuinka älyttömästi.<br />
Ei edes hetken hyvää oloa tullut, purkaa Helena taas<br />
hiukan ahdistuneena tuntojaan ja puristaa Raamattua<br />
tiukasti sylissään.<br />
Välillä silmät kostuvat, kun hän muistelee viimeisiä juoma-aikojaan.<br />
Siinä vaiheessa hän oli totaalisen yksin.<br />
Vain tytär jaksoi käydä katsomassa äitiään. Tyttären<br />
pelko oli, jos äiti kuolee ja usein hän sanoikin, ”älä äiti<br />
kuole”.<br />
-Silloin jouduin menemään konttaamalla nukkumaan,<br />
etten olisi kaatunut niin usein. Se oli hirveää aikaa, sanoo<br />
Helena, jota ihmiset kutsuivat siihen aikaa Juoppo<br />
Helluksi.<br />
18 Lähimmäinen 3/2009
Annoin elämäni Jeesukselle<br />
Helena joi ja häpesi, häpesi ja joi. Hän ei enää ollut<br />
varma mitä elämällään tekisi. Jos hän ei olisi pelännyt<br />
joutuvansa helvettiin, olisi kuoleminen oman käden<br />
kautta ollut todennäköinen vaihtoehto. Myös tyttären<br />
olemassaolo esti häntä tekemästä pahaa itselleen.<br />
Viimeisellä katkolla<br />
Tätä haastattelua tehtäessä Helena oli ollut Kortesjärvellä<br />
jo vuoden verran. Kun häntä hoitavan lääkärin mitta oli<br />
tullut täyteen, sai Helena lähetteen Kortesjärvelle. Hänen<br />
sisarensa oli toimittanut lääkärille esitteitä Helenalle<br />
mahdollisesti sopivista hoitopaikoista. He päätyivät<br />
tähän, koska Helenalla oli jonkinmoista vetoa johonkin<br />
ei ateistiseen paikkaan, kuten hän itse asian ilmaisee.<br />
Lähtö hoitoon tapahtui pikaisesti. Helena ei saanut<br />
edes yksin mennä hakemaan tavaroitaan, koska todennäköisesti<br />
hän olisi karannut saman tien juomaan. Tarvittavat<br />
tavarat haettiin yhdessä taksimiehen kanssa ja<br />
sitten ajettiin suoraan Kortesjärvelle.<br />
Lämmin vastaanotto<br />
Helena muistaa tulostaan Kortesjärvelle oikeastaan vain<br />
sen, että vastaanotto oli hyvin lämmin. Hän oli sanojensa<br />
mukaan siinä vaiheessa niin pökerryksissä, että kesti<br />
monta päivää tajuta missä oli.<br />
-Oikeastaan eniten taisin hämmästellä sitä, ettei minua<br />
tuomittu millään tavalla, vaan kohdeltiin oikeasti<br />
ihmisenä. Sen muistan, kuinka Kielisen Kari teki minulle<br />
petin tänne alakertaan, kun en uskaltanut nousta portaita<br />
ylös toiseen kerrokseen, muistelee Helena.<br />
Hoitokotiin tullessaan Helena oli lähes sairaalakunnossa.<br />
Vatsahaava vaivasi, eikä mikään pysynyt sisällä. Pikku<br />
hiljaa hän alkoi kuitenkin toipua ja jonkin ajan kuluttua<br />
todettiin, että vatsa on parantunut. Tällä hetkellä Helena<br />
uskoo, että Jumala oli päättänyt parantaa hänet.<br />
Helenan usko alkoi kypsyä Kortesjärven hellässä hoidossa<br />
ja hän antoi elämänsä Jeesukselle Seinäjoella<br />
pidetyssä tilaisuudessa. Hän sai syntinsä anteeksi ja<br />
tunsi, että näin todella tapahtui.<br />
-Se ilo ja rauha, joka silloin tuli sydämeen oli jotain ennen<br />
kokematonta. Jotain niin suurta ja mahtavaa se oli,<br />
että sitä on vaikea sanoin kuvata. Sisäinen rauha, joka<br />
silloin laskeutui on ainakin tähän asti kestänyt kaikki<br />
tuulet ja tuiverrukset, vakuuttaa Helena.<br />
Hän muistaa kuinka hän varsinkin alkuaikoina kiitti aamulla<br />
herätessään Jumalaa ja Jeesusta siitä, että sai<br />
herätä joka aamu selvänä ja uskossa.<br />
Elämään oppimista<br />
Helenan mielestä vuoden kestänyt hoitojakso ei hänen<br />
tapauksessaan ole missään tapauksessa liian pitkä.<br />
Kaikki on opeteltava uudelleen. Ennen kaikki asiat<br />
ja tunteet hoidettiin ja selvitettiin humalassa. Nyt on<br />
tarvinnut opetella tekemään kaikki selvin päin.<br />
-Minulla oli ennen aina kaverina se pullo, joka sanoi<br />
aina, ettei tässä kannata hyvää päivää pilata laskuja<br />
aukaisemalla. Sitä paitsi siitä voi mennä yöunetkin. Tulihan<br />
siinä hommassa vähän asioita sotkettua ja täällä<br />
niitä on yritetty pikku hiljaa selvitellä, kertoo Helena.<br />
Eteenpäin päivä kerrallaan<br />
Koko haastattelun ajan Helena on puhunut rauhallisesti<br />
ja harkitusti, ilman mitään vouhotusta ja ylisanoja.<br />
Koko olemuksesta paistaa rauha, joka antaa uskoa ja<br />
toivoa siitä, että Jumalalla on vielä paljon annettavaa<br />
Helenalle.<br />
-Jeesus on se joka nostaa, auttaa ja parantaa. Kun<br />
jaksan seurata häntä, ei minulla ole mitään hätää.<br />
Minut lähetettiin tänne toivottomana tapauksena ja<br />
minä lähden täältä sydän täynnä elämää ja toivoa,<br />
kiteyttää Helena lopuksi.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 19
Miika Alatalo on Pellon ainoa Gospel Rider<br />
Raamatunpätkiä tekstareina<br />
Miikan vielä rämpiessä kaulaansa myöten suossa keskellä<br />
päihdehelvettiä alkoi hänen uskoon tullut vanha<br />
koulukaverinsa lähetellä tekstiviestejä, joissa oli kohtia<br />
Raamatusta. Miikaa ne eivät paljoa lämmittäneet.<br />
-Sen verran ne kuitenkin kolahtivat, että päätin alkaa<br />
lukemaan Raamattua. Ei kuitenkaan jae sieltä toinen<br />
täältä, vaan kunnolla alusta lähtien, kertoo Miika.<br />
Kolmannen Mooseksen kirja kohdalla kolahti. Pian<br />
tämän jälkeen Miika lähti kahden uskoon tulleen<br />
ystävänsä kanssa Pellon helluntaiseurakunnan kokoukseen<br />
ja huomasi, että täällä on se paikka, mitä hän<br />
on kaivannut jo pitkään. Kolmannella käynnillä hän<br />
vastasi alttarikutsuun ja pian tämän jälkeen hän kävi<br />
kasteella.<br />
Elämänkummppani löytyi<br />
Miika tekee päihdetyötä sydämellä<br />
Jos joku ei sattumalta tiedä, mitä tuo otsikon Gospel<br />
Rider tarkoittaa, kerrotaan se heti. Miika on motoristi<br />
Luojan armosta ja Gospel Rider on kristillisten motoristien<br />
oma moottoripyöräkerho.<br />
Miika on myös tehnyt pitkään päihdetyötä Kan ry:n<br />
leivissä. Hän aloitti työt Pellon Kan-kontaktikodissa heti<br />
kun se avattiin. Jo sitä ennen hän oli maalaamassa kodin<br />
seiniä hiljattain valmistuneena maalaria. Hän joutui<br />
astman ja allergian takia luopumaan tästä ammatista,<br />
joten kutsu päihdetyöhön tuli kuin tilauksesta. Hän teki<br />
ensin vuoden verran vapaaehtoistöitä, jonka jälkeen<br />
aukesi palkkatyö. Hän siirtyi yhdessä Oiva Liukkosen<br />
kanssa Meltauksen Kan- kotiin kun se avattiin viime<br />
vuoden alussa.<br />
Ikää nuorelle miehelle ei ole kertynyt kolmeakymmentä,<br />
mutta aika läheltä jo viistää. Tällä hetkellä niitä<br />
on kertynyt 29.<br />
Miika löysi vaimonsa Sarin omasta seurakunnastaan.<br />
Tämä oli itse tehnyt oman uskonratkaisunsa vain paria<br />
kuukautta Miikaa aiemmin. Myös Sari oli kovia kokenut<br />
nuori nainen. Hänen isänsä tappoi äidin tytön ollessa<br />
vasta vähän päälle vuoden ikäinen ja pohjoiseen<br />
adoptoidun tytön adoptioisä puolestaan kuoli tytön<br />
aloitettua koulun. Teiniässä tyttö sekosi pahan kerran<br />
päihteisiin ja okkultismiin.<br />
Kovia kokeneet nuoret rakastuivat ja menivät naimisiin<br />
vuonna 2002. Sari hoitaa Pellon helluntaiseurakunnan<br />
kirpputoria ja Miika käy Meltauksen Kan-kodissa<br />
töissä. Tätä haastattelua tehtäessä elokuun puolessa<br />
välissä sain ilokseni kuulla, että Sari odotti pariskunnan<br />
esikoista.<br />
Miika tuli uskoon vuonna 2001 ja saman vuonna hän<br />
aloitti työt Pellon Kannissa. Vaikka Miika uskoo melko<br />
varhaisen uskonratkaisun suojelleen häntä kaikkien pahimmilta<br />
töppäyksiltä, ennätti hän ennen sitä kokeilla<br />
jo yhtä sun toista.<br />
-Tupakka tuli kuvaan jo esikouluiässä, muistaakseni<br />
olin viiden vanha, kun poltin ensimmäisen tupakkani.<br />
Ensimmäisen kännin taisin vetää ala-asteella. Koko peruskoulun<br />
ajan käytin alkoholia runsaasti ja sen jälkeen<br />
kun menin kouluun Rovaniemelle, löysin huumeet,<br />
aloittaa Miika.<br />
Melko hurjaa aikaa<br />
Nykyään Miika ajelee leppoisasti Harrikalla, joka ei ole<br />
mikään varsinainen vauhtihirmu. Moottoripyöristä ja<br />
erityisesti Harrikoista hän innostui jo paljon ennen kuin<br />
sai luvallisesti ajaa niitä. Myös vauhti on viehättänyt<br />
häntä aina ja aikoinaan kortti lähti ylinopeudesta hyllylle<br />
niin monta kertaa, ettei turhia riskejä enää huoli<br />
ottaa.<br />
Aika ennen uskoontuloa oli muutenkin sen verran<br />
hurjaa, ettei Miika niihin kovin mielellään palaa. Hän<br />
suunnitteli jossain vaiheessa vakavissaan jopa ammattirikollisen<br />
uraa, mutta onneksi se nuoruuden haave ei<br />
toteutunut.<br />
Miika ja Harrikka<br />
20 Lähimmäinen 3/2009
Markolla pyyhkii jo paljon paremmin<br />
Markon tulessa Raision Kan-kotiin vuosi sitten olivat<br />
hänen asiansa pahasti vinksallaan. Hänen ominen<br />
sanojensa mukaan elämä oli yhtä maailmanlopun<br />
meininkiä. Hän oli jo alle kaksikymppisenä päättänyt,<br />
ettei täytä koskaan kolmeakymppiä ja pyrki elämään<br />
sen mukaan.<br />
Ainakin vielä elokuussa pian 26 vuotta täyttävän<br />
Markon ajatukset kulkivat kokonaan toisenlaisia uomia.<br />
Elämäkään ei ollut enää niin pahasti solmussa. Vähän<br />
uskalsi jo katsella eteenkin päin.<br />
Marko ei enää muista tarkkaan, miksi hän halusi kuolla<br />
nuorena, mutta jotain sillä taisi olla tekemistä nuorena<br />
kuolleiden rokkistarojen kanssa. Joka tapauksessa erilaiset<br />
päihteet kuuluivat vuosikausia Markon elämän arkeen,<br />
kuten myös kaikki muu niihin liittyvä hauskuus.<br />
Apua tarjottiin<br />
Ennen Raisioon tulemistaan Marko ennätti kokeilla<br />
vaikka mitä keinoja päästä eroon aineista. Hän kävi<br />
kokeilemassa Järvenpään sosiaalisairaalassakin ja alku<br />
siellä sujui kuulemma ihan juohevasti. Sitten hän jäi<br />
kiinni erään toisen asiakkaan kanssa ryyppäämisestä<br />
ja lensi pihalle.<br />
Sen jälkeen syttyi rakkaus naiseen, jonka kanssa jaettiin<br />
kaikki. Huumeet olivat kuitenkin niin vahvasti mukana<br />
kuvioissa, ettei siitä hommasta voinut seurata<br />
mitään hyvää. Vähän ennen Raisioon tuloa kuvioon tulivat<br />
mukaan uudelleen myös omaisuusrikokset, joista<br />
Marko luuli jo päässeensä eroon.<br />
Tavallinen lapsuus<br />
Marko ei voi eikä halua syyttää omasta päihteiden<br />
käytöstään onnetonta lapsuutta. Hän aloitti päihteiden<br />
käytön alkoholilla varhaisessa teiniässä. Murrosikä oli<br />
vaikea ja jossain vaiheessa iski sellainen harha, ettei<br />
selvinpäin pysty mihinkään. Sen jälkeen se olikin jo<br />
menoa. Tästä tarpeettomuuden ja huonommuuden<br />
tunteesta Marko on päässyt vasta viime aikoina. Hän<br />
käy mm. säännöllisesti salilla treenaamassa ja tuntee<br />
olevansa kohtuullisen timmissä kunnossa ja huomatkaa,<br />
selvinpäin.<br />
Viimeinen oljenkorsi<br />
Marko myöntää, että ennen Raisioon tuloaan hän oli<br />
totaalisesti lopussa. Mikään päihde ei enää puraissut ja<br />
muutenkin ahdisti niin, ettei oikein olisi jaksanut edes<br />
elää.<br />
-Vaihtoehdot alkoivat olla vähissä. Yhdessä vaiheessa<br />
ajattelin jo itsemurhaa. Toinen vaihtoehto oli tehdä niin<br />
rankka rikos, että pääsee linnaan. Ajattelin varmaan<br />
aika naivisti, että siellä pääsisi eroon päihteistä,<br />
muistelee Marko.<br />
Siinä vaiheessa Marko oli vailla vakinaista asuntoa, eli<br />
nukkui missä sattui. Siinä vaiheessa ihmiset ovat yleensä<br />
valmiita tekemään melkein mitä tahansa päästäkseen<br />
pois kadulta, eikä Marko ollut tässä poikkeus.<br />
Jumalako ohjasi<br />
Alun perin Marko ei suoranaisesti hakeutunut hoitoon<br />
Raisioon. Hän huomasi eräänä päivänä olevansa jumissa<br />
Naantalissa, rahattomana ja kodittomana. Kun tilanne<br />
jatkui päivästä toiseen muuttumattomana, alkoi<br />
vähitellen tulla hätä käteen.<br />
Markolla on katse kohti huomista<br />
-Voimat alkoivat olla vähissä, kun kömmin yhteen<br />
roskalaatikkoon nukkumaan. Löysin sieltä tämän Perheraamatun<br />
ja siitä alkoi tie, joka viimein johti tänne,<br />
kertoo Marko ja näyttää Raamattua.<br />
Pian tämän jälkeen Marko hakeutui katkolle, josta hän<br />
lensi pihalle. Tällä kertaa ilman omaa syytään. Kaveri<br />
oli jättänyt lääkkeensä hänen kassiinsa.<br />
Koska Markolla ei ollut paikkaa mihin mennä, antoi sosiaalivirkailija<br />
hänelle Mikko Vähä-Lassilan numeron.<br />
Marko päätti mennä neljäksi päiväksi Raision Kan-kotiin<br />
toipumaan. Tämä haastattelu tehtiin noin vuoden<br />
päästä tästä tapahtumasta.<br />
Katse kohti huomista<br />
Marko on pysynyt raittiina koko Raisiossa oloaikansa.<br />
Hän on tehnyt henkilökohtaisen uskonratkaisun ja<br />
käynyt kasteella. Vaikka Marko tietää saaneensa syntinsä<br />
anteeksi, ei hän koe tuntevansa mitenkään erityisesti<br />
Jumalan kutsuvan häntä suuntaan tai toiseen.<br />
Päihteet eivät kuitenkaan näyttele mitään roolia hänen<br />
elämässään. Tosin ne eivät Markon mielestä merkinneet<br />
hänelle ennenkään sen enempää. Niitä vain oli ja<br />
niitä käytettiin.<br />
Marko haluaa päästä elämässään eteenpäin siinä missä<br />
muutkin hänen ikäisensä ihmiset. Aivan tarkkaan hän ei<br />
vielä tiedä, mitä elämällään tekisi. Jonkinlaiset opiskelut<br />
kuitenkin kuuluvat jatkosuunnitelmiin. Hän uskoo,<br />
että Jumala kyllä näyttää hänen paikkansa. Tätä me<br />
muutkin varmasti toivomme ja tuskin Marko pahastuu,<br />
jos pyydän tämän jutun lukijoita rukoilemaan hänen<br />
puolestaan.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 21
Kari Honkasessa on miestä moneksi<br />
Kari Honkanen on Kan ry:n hallituksen uusi jäsen ja<br />
tällä hetkellä hän toimii Siilinjärven helluntaiseurakunnan<br />
paimenena. Yritämme selvittää, mikä hän on<br />
miehiään. Annetaan ensin hänen itse esitellä itsensä.<br />
-Olen Kari Honkanen vaimo Tarja, 27 vuotta naimissa,<br />
neljä lasta, joista kolme aikuista ja iltatähti Joosua.<br />
Vuodesta 1984 kokoaikaisesti Jumalan valtakunnan<br />
työssä, josta 15 vuotta Itävallassa lähetystyössä. Siellä<br />
suurimman osan aikaa David Wilkerssonin alun perin<br />
perustamassa Teen Challense organisaatiossa, jossa<br />
oli kenttätyössä ja hallituksessa. Siellä perustimme<br />
mm. Itävallan ensimmäisen kristillisen päihdekodin,<br />
esittelee Kari<br />
Hurja nuoruus<br />
Heti kärkeen Kari tekee selväksi, ettei<br />
hänen päihdetietoutensa ole pelkkää<br />
teoriaa. Käytännön kokemustakin<br />
löytyy vaikka muille jakaa.<br />
Ennen uskoontuloaan hän ennätti<br />
käydä läpi niin alkoholi- huume kuin<br />
vankilahelvetin. Hän on istunut vankilassa<br />
vuosia ja oli vähällä päättää<br />
päivänsä oma käden kautta jo kaksikymppisenä.<br />
Uskoon tulo vuotta<br />
myöhemmin pelasti Karin elämälle.<br />
-Nuoruus meni vankila ja huumemaailmassa.<br />
Yli yhdeksän vuotta oli<br />
kaikkiaan vankeustuomioita, joista<br />
lopulta istuin viisi vuotta, paukuttaa<br />
Kari.<br />
Heikohkot lähtökohdat<br />
Paparazzi Honkanen<br />
Erääksi, joskaan ei ainoaksi syyksi<br />
hurjaan nuoruuteensa Kari arvelee<br />
kohtalaisen huonoja lähtökohtia.<br />
Helsingissä syntynyt poika joutui<br />
yhdessä äidin kanssa pakenemaan<br />
Varkauteen väkivaltaista alkoholisti<br />
isää.<br />
-Se oli sellainen isätön ja osin äiditönkin<br />
lapsuus. Jouduin kaksivuotiaana<br />
hoitoon mummolaan. Äiti kävi<br />
tehtaassa töissä ja isä hummasi<br />
Helsingissä. Kaksitoistavuotiaaksi<br />
olin pelkästään mummolassa. Toisaalta<br />
se oli tasapainoista ja onnellista<br />
aikaa. Kavereita ei ollut, mutta<br />
eläinystäviä sitäkin enemmän, muistelee<br />
Kari.<br />
Noista ajoista hän on kirjoittanut<br />
myös ensimmäisen kirjansa, joita<br />
kaikkiaan on julkaistu tähän mennessä<br />
yksitoista.<br />
Jengit kutsuivat<br />
Muutettuaan kaupunkiin äidin asuntoon<br />
hän joutui heti toisenlaiseen<br />
todellisuuteen. Asuinpaikka sijaitsi<br />
pahamaineisessa kaupunginosassa,<br />
jossa ei ollut muita kavereita kuin<br />
jengit, jotka kaiken lisäksi tappelivat<br />
keskenään.<br />
-Sieltä alkoi minun tieni väkivaltaisuuteen<br />
ja huonoihin tapoihin. Minä<br />
opin ne kaikki melko nopeasti. Jengiin<br />
kuuluminen oli oikeastaan ainoa<br />
vaihtoehto. Yksinkään ei voinut<br />
jäädä. Piti valita joku jengi ja minä<br />
valitsi kaikkien pahimman, kertoo<br />
Kari.<br />
Tämä aika Savontiellä opetti Karin<br />
käyttämään päihteitä ja se oli portti<br />
kohti rikollista elämää.<br />
Vankilakierre alkoi<br />
Ensimmäisen vankilareissun Kari<br />
kävi heittämässä heti, kun se oli<br />
mahdollista, eli kuusitoistavuotiaana.<br />
Pojasta oli jo siihen mennessä<br />
kasvanut aikamoinen kovis. Teot<br />
olivat sitä luokkaa, että ennuste tulevaisuudesta<br />
ei ollut kovin hyvä.<br />
-En minä vankilassakaan päässyt<br />
eroon ongelmista. Istuin usein rundissa<br />
ja olin jatkuvasti puhutteluissa,<br />
sekä muissa vankilan sisäisissä<br />
oikeudenkäynneissä. Tämä kaikki<br />
oli kai melkoisessa ristiriidassa ulkonäköni<br />
kanssa. Olin hoikka ja<br />
pitkälettinen. Itseasiassa taisin olla<br />
22 Lähimmäinen 3/2009
enemmänkin tytön näköinen. Sisälläni<br />
asui kuitenkin pahuus, selvittää<br />
Kari.<br />
Puhutteleva reissu<br />
Suurimman osan vankilahistoriastaan<br />
Kari istui Keravan nuorisovankilassa.<br />
Sieltä hänet siirrettiin<br />
kuitenkin Naarajärvelle kärsimään<br />
loppurangaistusta ja siitä tulikin<br />
Karin toiseksi viimeinen passitus<br />
vankilaan.<br />
Hän oli seurannut siellä jo pidemmän<br />
aikaa erästä uskovaista miestä<br />
vähän ihmetellen, että mikähän tuo<br />
on miehiään. Sanoo olevansa uskovainen,<br />
on vielä onnellisen ja iloisen<br />
näköinen.<br />
-Suhtauduin epäluuloisesti siihen<br />
mieheen. Ajattelin, että yhtä hyvin<br />
kuin uskossa, se voi olla hullu, tai<br />
teeskennellä sellaista päästäkseen<br />
pöpilään hoitoon. Järkeilin, ettei<br />
kukaan tällaisissa olosuhteissa voi<br />
olla onnellinen. Se mies istui pitkää<br />
tuomiota rankoista väkivaltarikoksista,<br />
muistelee Kari.<br />
Hän päätti ottaa selvää miehestä ja<br />
huomasi tämän olevan tosissaan.<br />
Niinpä Karikin päätti kokeilla uskoa.<br />
Tämä oli hänen vaihtoehtonsa itsemurhalle,<br />
joka oli jo pitkään pyörinyt<br />
mielessä.<br />
Kai Jumala on<br />
Naarajärvellä Kari pohti paljonkin<br />
uskoa, elämää ja kuolemaa. Hän<br />
tiesi tehneensä paljonkin syntiä,<br />
mutta entäs sitten. Toki helvetti<br />
kuulosti pelottavalta, eikä sinne<br />
kai kukaan vapaehtoisesti halunnut<br />
mennä. Lisäksi häntä ihmetytti,<br />
miten nuoret ihmiset viitsivät vapaaehtoisesti<br />
tulla vankilaan laulamaan<br />
ja kertomaan omasta uskostaan.<br />
Kari alkoi pikku hiljaa tuumia, että<br />
mahdollisesti Jumala on olemassa,<br />
vaikka hän ei Häntä tuntenut.<br />
-Jälkeenpäin vasta tajusin, että<br />
minulta puuttui siinä vaiheessa<br />
elämästä kokonaan hengellinen<br />
taso. Tämä kaikki avautui minulle<br />
sen jälkeen kun olin tehnyt<br />
oman uskonratkaisuni, joka tapahtui<br />
10.10.1979 ja sillä tiellä ollaan<br />
edelleen, kertoo Kari.<br />
Elämän suunta muuttui<br />
Vuonna 1980, vajaa vuosi uskoontulonsa<br />
jälkeen Kari pääsi vapaaksi<br />
vankilasta. Hänellä oli kuitenkin hovissa<br />
kahdeksan kuukautta ja hän<br />
joutui vielä kerran takaisin linnaan.<br />
Heti päästyään pois vankilasta, hän<br />
alkoi itse kiertää niitä vapaaehtoisesti<br />
yhdessä vanhempien vankilalähettien<br />
kanssa.<br />
-Läksin mukaan työhön heti täysillä<br />
ja liityin myös seurakuntayhteyteen<br />
Mikkelissä. Olin mennyt jo ennen<br />
viimeistä tuomiotani kihloihin<br />
Tarjan kanssa ja sieltä päästyäni<br />
perustimme perheen, kertoo Kari.<br />
Muutaman vuoden tästä eteenpäin<br />
hän teki kahta työtä ja maksoi rötöksistään<br />
jääneitä velkoja pois.<br />
Heti kun velat oli maksettu hän<br />
siirtyi kokopäiväisesti Jumalan valtakunnan<br />
töihin. Tämä tapahtui<br />
1.6.1984.<br />
Jumalan töissä<br />
Vähän päälle viisikymppiseksi mieheksi<br />
kari on ehtinyt tehdä jo melkoisesti<br />
Jumalan valtakunnan töitä.<br />
Hän suunnitteli ensin lähtevänsä<br />
vankilalähetiksi, mutta Jumala ohjasikin<br />
nuorisotyöhön Varkauteen.<br />
Siellä hän palveli neljä vuotta, jonka<br />
jälkeen Juvalla pastorina kolme<br />
vuotta ja sitten Lapinlahden kautta<br />
Itävaltaan viideksitoista vuodeksi.<br />
Olin alun perin saanut kutsun lähetystyöhön<br />
ollessani viimeistä<br />
kertaa vankilassa. Muutama vuosi<br />
meni ennen kuin se toteutui, mutta<br />
Jumalahan toteuttaa lupauksensa<br />
omassa aikataulussaan, muistuttaa<br />
Kari<br />
Täyttä elämää<br />
Kun Kari pala menneeseen ja vetää<br />
sieltä viivan tähän päivään, hän<br />
tunnustaa saneensa elää täyttä<br />
elämää. Hän muistaa vieläkin<br />
elävästi kuinka kotikaupungin sosiaalijohtaja<br />
yritti painostaa häntä ja<br />
kihlattuaan Tarjaa menemään avoliittoon,<br />
koska ei se liitto kuitenkaan<br />
kestäisi ja inhimillisesti ajatellen<br />
siltä varmasti vaikutti.<br />
-Tarja oli 16 vuotias lastenkodissa<br />
kasvanut uskovainen tyttö ja minä<br />
muutamaa vuotta vanhempi vankilakundi.<br />
Menimme naimisiin heti,<br />
kun Tarja täytti 18 ja saimme pian<br />
kolme lasta, jotka ovat kaikki uskossa.<br />
Olen saanut kirjoittaa 11<br />
kirjaa ja muutenkin nähdä ja kokea<br />
kaikenlaista. Hyvän elämän Jumala<br />
on antanut, vakuuttaa Kari Honkanen.<br />
Kirjallisten töiden lisäksi Kari on<br />
maalannut elämänsä aikana yli<br />
300 taulua, jotka ovat kaikki jossain<br />
maailmalla. Jo nuoresta lähtien<br />
harrastuksiin on kuulunut myös<br />
moottoripyöräily.<br />
Hallitukseen avoimena<br />
Viime keväänä Kan ry:n hallitukseen<br />
valittu Honkanen tunnustaa,<br />
ettei hän ole mikään perinteinen<br />
hallitushöylä, joka rakastaa taloushuolien<br />
ja muiden ongelmien<br />
kanssa painimista. Hänellä on<br />
kokemusta hallitustyöskentelystä<br />
Itävallasta. Kari Honkanen vastasi<br />
kuitenkin kutsuun ja lupasi katsella<br />
vuoden, nähdäkseen kuinka homma<br />
sujuu.<br />
Hän pitää suurimpina syinä hallitukseen<br />
tuloonsa sitä, että on ollut<br />
alusta lähtien mukana prosessissa,<br />
jolla yritetään saada Siilinjärvelle<br />
uusi Kan-koti ja sitä, että hänen<br />
sydämensä sykkii vahvasti uutta<br />
elämää etsivien ihmisten puolesta.<br />
-Kunnioitan suuresti vanhoja konkareita,<br />
jotka ovat jopa vuosikymmeniä<br />
jaksaneet tehdä raskasta<br />
hallitustyötä ja pitää systeemiä<br />
pystyssä. Uskoisin, että nyt ja tulevaisuudessa<br />
meidän täytyy uskaltaa<br />
katsoa ympärillemme ja verkostoitua.<br />
Meidän tulee nähdä nykyajan<br />
mahdollisuudet ja tapa työskennellä.<br />
Meidän täytyy olla avoimet joka<br />
suuntaan. Kan ry:llä on pitkä historia<br />
ja sillä on näyttöä. Nyt tarvitaan<br />
kuitenkin määrätietoista suhteiden<br />
luomista joka taholle. Meidän pitää<br />
tehdä työmme näkyväksi ympäröivän<br />
maailman silmissä ja ottaa<br />
rohkeasti vastaan uudet haasteet,<br />
päättää Kari Honkanen.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 23
Kuopion päihdeleiri on säilyttänyt suosionsa<br />
Jo toistakymmentä vuotta on Kuopion helluntaiseurakunta<br />
järjestänyt vuosittain päihdeleirejä, joissa<br />
viihdytään. Seurakunnan leirikeskukseen oli tänäkin<br />
vuonna kokoontunut sekalainen seurakunta viideksi<br />
päiväksi viihtymään.<br />
Keijo<br />
Laukkanen<br />
Leirin johtaja Keijo Laukkanen on<br />
ollut mukana leirien järjestämisessä<br />
jo pitkään. Hänen muistinsa mukaan<br />
nyt on menossa kymmenes<br />
leirikesä. Aivan alusta ei Keijo ole<br />
itse ollut mukana, sillä hän tuli uskoon<br />
ja raitistui yksitoista vuotta<br />
sitten.<br />
Aiempina vuosina leirejä järjestettiin<br />
keväällä ja syksyllä, mutta<br />
vähitellen kokemusten karttuessa<br />
tultiin siihen tulokseen, että järjestetään<br />
vuodessa vain yksi pitempi<br />
leiri. Tähän päädyttiin mm. siksi,<br />
että viiden päivän leiri sopii jo pienimuotoiseen<br />
kuntoutukseen ja katkaisuun.<br />
Laukkasen mukaan tämä<br />
konsepti on osoittautunut hyväksi ja<br />
joka vuosi leirille on tullut mukavasti<br />
väkeä. Yleensä leiriläisiä on 30-50.<br />
Tänä vuonna aloituspäivän iltakokouksessa<br />
oli mukana 44 henkilöä,<br />
mutta viikon myötä vahvuus on hiukan<br />
pienentynyt. Näin käy joka vuosi,<br />
kaikki eivät jaksa.<br />
Kaikessa autetaan<br />
Koska leiri kestää koko viikon<br />
maanantaista perjantaihin, siunaantuu<br />
monelle leiriläiselle monenmoisiten<br />
asioiden hoitoa. Kaikki asiat<br />
pyritään hoitamaan ja sitä varten<br />
leirillä on käytössä oma auto ja<br />
kuski, joten sekin puoli on reilassa.<br />
Valitettavasti monet asioilla käyvät<br />
jäävät sille tielle, varsinkin jos on<br />
sattunut olemaan rahapäivä.<br />
Keijo Laukkanen pitää tätä valitettavana,<br />
mutta toisaalta ymmärrettävänä.<br />
Leirillä olemiseen on<br />
tarkoitus sitoutua viideksi päiväksi,<br />
mutta koska leireilijät eivät kuulu<br />
kaikkein pitkänteisimpään porukkaan,<br />
ei mahda mitään ja ketään<br />
24 Lähimmäinen 3/2009<br />
hän ei voi pakottaa jäämään.<br />
Tällainen viikon leiri täydellä ylläpidolla<br />
maksaa melkoisesti, mutta<br />
se on osallistujille täysin ilmainen.<br />
Sillä ei myöskään rasiteta muita<br />
maksavia instansseja, vaan kaikki<br />
tulee Kuopin helluntaiseurakunnan<br />
katutyöltä. Rahat leiriin kootaan<br />
erilaisilla tempauksilla, pikku hommilla<br />
ja myyjäisillä.<br />
-Suurimman tuoton katutyö on<br />
jo pitkään saanut Kuopion joulumarkkinoilta.<br />
Me olemme mukana<br />
rakentamassa ja purkamassa<br />
markkinoita. Lisäksi saimme viime<br />
vuonna piikkipaikan myydä makkaraa<br />
koko markkinoiden ajan ja<br />
siitä tuli todella hyvä potti, kertoo<br />
Laukkanen<br />
Monet etsivät<br />
Sanaa<br />
Vuodesta vuoteen leirillä on mukana<br />
sama ydinporukka, joka tosin<br />
harvenee vuosi vuodelta. Laukkasen<br />
mukaan monet puhuvat leiristä<br />
jo pitkään ennen sen alkamista,<br />
eivätkä jäisi sieltä pois mistään<br />
hinnasta.<br />
Tällaisella päihdeleirillä on hengellinen<br />
sanoma vahvasti esillä ja<br />
kaikkien toivotaan osallistuvan eri<br />
tilaisuuksiin. Mitään pakkoa tai<br />
pakkosyöttöä ei ole. Laukkanen<br />
arvioi, että leirillä olevista muutaman<br />
voi sanoa olevan jollain tavalla<br />
Soppaa<br />
uskossa, mutta useimmat heistäkin<br />
kompuroivat melkoisesti. Olisi halua<br />
raitistua ja muuttaa elämä, mutta<br />
syystä tai toisesta se ei ota onnistuakseen.<br />
Tällaiset ihmiset tarvitsevat kärsivällistä<br />
rohkaisua ja rinnalla kulkemista<br />
ja sitten jokus aivan yllättäen joku<br />
onnistuu. Kuopiossa näitä kärsivällisiä<br />
rinnalla kulkijoita on Keijo Laukkasen<br />
lisäksi useita.<br />
Monipuolinen ohjelma<br />
Vaikka leiri on tarkoitettu niin hengen<br />
kuin ruumiin lepoon, ei ole<br />
tyydytty pelkkään löhöilyyn. Ohjelmassa<br />
on tekemistä aamusta iltaan<br />
ja kaikkein tärkeimmästä, eli syömisestä<br />
vastaa emäntäparvi ja ruokaa<br />
myös kuluu kiitettävästi. Nälkäisenä<br />
ei kenenkään tarvitse leirin aikana<br />
olla. Joku kehaisi syövänsä leirillä<br />
viikossa yhtä paljon kuin kotona<br />
kahdessa viikossa.<br />
Sauna on toinen tärkeä elementti<br />
leirillä ja se onkin lämpimänä aamusta<br />
iltaan. Koska leirillä on aika<br />
paljon myös liikuntarajoitteisia<br />
saunominen on vapaata. Kukin saa<br />
mennä milloin parhaiten sopii.<br />
Sanaa ja hengellistä musiikkia tar-
joillaan joka päivä ja iltapäisin on<br />
yleensä pidempi kokous. Iltaisin on<br />
mahdollisuus ottaa vastaan veraita<br />
ja koska leirille osallistuu väkeä<br />
useista lähikunnista on vierailut<br />
porrastettu.<br />
Kalavehkeet olivat koko leirin ajan<br />
ahkerassa käytössä ja taisi sieltä<br />
nousta jotain pataankin pantavaksi.<br />
Tämän kesän erikoisuutena<br />
oli mukana savitöiden tekeminen.<br />
Kaikilla halukkailla oli mahdollisuus<br />
tehdä omannäköisensä työ ja kaikki<br />
myös poltettiin valmiiksi asti.<br />
Tällaiset perinteiset köörileirit, joissa<br />
annetaan ihmisille tilaisuus viettää<br />
raittiita hetkiä hyvässä seurassa<br />
alkavat valitettavasti pian olla<br />
lähes katoavaa kansanperinnettä.<br />
Onneksi on sentää vielä tahoja,<br />
jotka vuodesta vuoteen jaksavat<br />
järjestää näitä leirejä. Tuljoita kyllä<br />
riittää ja usein leirin päättyessä<br />
ilmoittadutaan jo seuraavan kesän<br />
karkeloihin.<br />
Terapiatöitä<br />
Pekka<br />
Jos Herra antaa armonsa<br />
käydä<br />
Vaikka Samilla on elämää takanaan<br />
vasta reilu neljännesvuosisata, on<br />
hän ennättänyt viettää siitä toistakymmentä<br />
vuotta pää enemmän<br />
tai vähemmän sekaisin. Hän tuli<br />
päihdeleirille hakemaan vahvistusta<br />
uskolleen. Herran Sami kertoo jo<br />
löytäneensä, mutta nyt täytyy miettiä<br />
perimmäisiä kysymyksiä selvin<br />
päin.<br />
-Elämän viime vuodet ovat olleet<br />
kamppailua huumeiden kanssa.<br />
Olen ollut jonkin aikaa elävässä<br />
uskossa, mutta se ei ole saanut<br />
minua raitistumaan. Nyt haluaisin<br />
saada vahvistusta uskolle ja paremman<br />
yhteyden Jumalaan. Olen<br />
omilla tempuillani sotkenut tämän<br />
yhteyden ja tämän leirin aikana tahtoisin<br />
vahvistaa yhteyttä ja päästä<br />
elämässä vähän eteenpäin.<br />
Sami on niin pahassa huumekoukussa,<br />
ettei siitä hänen mukaansa<br />
ole mahdollisuutta päästä irti ilman<br />
vuosikausia kestävää korvaushoitoa.<br />
Hän oli leirin jälkeen menossa<br />
vaihtamaan korvaushoitolääkitystä<br />
vahvempaan. Edellinen lääkitys oli<br />
niin lievä, ettei sitä kestänyt ilman<br />
omia troppeja.<br />
Sami<br />
Sami kävi viime keväänä uskovien<br />
kasteella ja oli sen jälkeen ilman<br />
huumeita kolme kuukautta.-Koin<br />
tuona aikana suurta Pyhän Hengen<br />
kosketusta ja hyvää Herran yhteyttä.<br />
Jostain syystä tuo kaikki kuitenkin<br />
liukeni jonnekin ja nyt haluaisin<br />
päästä siihen takaisin täällä leirillä,<br />
sanoo Sami.<br />
Hän suhtautuu edessä olevaan pitkään<br />
korvaushoitoon tyynesti.<br />
-On se pitkä aika ja haluaisin kaikista<br />
aineista eroon vaikka heti, mutta<br />
käytännössä se onnistuu vain,<br />
jos Herra antaa armonsa käydä,<br />
päättää Sami<br />
Viinat ja kaljat unohtuvat<br />
edes hetkeksi<br />
Ulmasen Pekka tempaistiin mukaan<br />
leirille suoraan kadulta. Oli vielä rahaakin<br />
taskussa ja pankissa olisi ollut<br />
lisää. Vaikka mieli veti alun perin<br />
viinakauppaan, ei miestä muutaman<br />
leiripäivän jälkeen selvinpäin<br />
olo tunnu harmittavan, päinvastoin.<br />
-Minulla se juopottelu aina vaan jatkui,<br />
kun tuo piällikkö tuli hakemaan<br />
ja pyysi matkaan, ettei tartte juopotella,<br />
kiteyttää Pekka.<br />
Hän ei kadu valintaansa. Vaikka alla<br />
oli pitkä juomaputki alkoivat ruokahalut<br />
palata ja elämä voittaa jo<br />
parin päivän jälkeen. Viina ja kaljapullot<br />
eivät tullee edes mieleen,<br />
vaikka normaalissa arjessa ne näyttelevät<br />
pääosaa.<br />
-Kuule kyllä tää on tosissaan ollut<br />
tervehdyttävä leiri. Hienoja ihmisiä<br />
on. Ei ole kirosanaakaan mistään<br />
kuulunut, vaikka en kyllä ittekään<br />
kiroile. Kyllä tällä leirillä on ihmevaikutus<br />
ja on täällä niitä rukousjuttujakin,<br />
pohtii Pekka leirin menoa.<br />
Mies ei ole mikään viikonloppujuoppo<br />
vaan täysi ammattilainen, joka<br />
juo sanojensa mukaan kesät talvet.<br />
Jonkun kerran on mielessä käynyt<br />
lopettaminenkin, mutta toistaiseksi<br />
ei ole suurempaa yritystä ollut. Leirin<br />
jälkeen Pekka arveli menevänsä<br />
viinakauppaan, jos ei ihan heti niin<br />
viimeistään parin päivän sisällä.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 25
Hyvä Sanoma!<br />
HALUATKO<br />
levittää hyvää sanomaa,<br />
tukea evankelistoja, osallistua<br />
Koulu- ja Vammaispalvelun kehittämiseen<br />
sekä aktio- ja televisiotyöhön?<br />
LIITY<br />
Hyvä Sanoma ry:n kumppaniksi<br />
viidellä eurolla kuukaudessa.<br />
SAAT<br />
tietoa evankelioinnin haasteista,<br />
operaation etenemisestä sekä<br />
yhden Hyvä Sanoma -lehden<br />
vuositilauksen ystävälle,<br />
sukulaiselle tai naapurille<br />
VOIT<br />
laajentaa kumppanuutta viiden euron portaissa.<br />
Jokaisesta viiden euron kuukausittaisesta tuesta<br />
haluamasi ystävä saa Hyvä Sanoma<br />
-lehden kotiinsa.<br />
ILMOITTAUDU<br />
Internetissä www.hyvasanomapalvelut.fi<br />
tai soittamalla * HS-palvelujen toimisto 040 416 9400<br />
* Janne Lahti 0400 444 804 * Seppo Paldanius 040 845 5740<br />
* Pentti Walden 040 755 7654<br />
26 Lähimmäinen 3/2009
Suomen Helluntaikansa ry<br />
Kurssit ja tapahtumat Myllykummun Kurssikeskuksessa<br />
syyskaudella 2009 ja kevät- / kesäkaudella 2010<br />
Myllykummun Kurssikeskus, Nauriskoskentie 21, 20880 LEVÄSJOKI,<br />
puh. 02 552 7201 www.helluntaikansa.fi<br />
Elonkorjuujuhla 26.9. alkaen klo 10.00 ja<br />
päättyen noin klo 18.30.<br />
Raamattutunti<br />
(Altti Viljanen),<br />
Juhlakokous ja<br />
juhlapäivällinen.<br />
Vastaanotetaan<br />
maataloustuotteita<br />
ja muita<br />
elintarvikkeita<br />
Myllykummun<br />
kurssitoimintaa varten. Isäntänä Heikki Lahti puh.<br />
050 346 9408 tai 03 637 1358.<br />
Raamattukurssi 6.-17.10. alkaen tiistaina<br />
klo 12.00 ja päättyen seuraavan viikon la<br />
noin klo 13 (2 viikkoa).<br />
Kurssin aiheina ovat: ”Uustestamentillisen seurakunnan<br />
elämä, toiminta ja virat” (Juhani Karvinen).<br />
”Miten Raamattuni elää ja avautuu minulle ja miten<br />
löydän saarnatarpeita siitä” (Pauli Rahkonen). ”Herätyksen<br />
avaimet, evankelioimismenetelmät tänään<br />
ja miten syntyy elävä kokous” (Heikki Lahti). ”Jumalan<br />
antama työkutsu, Jumalan valinnat ja työhön<br />
valtuuttaminen” (Veikko Manninen). ”Kristuksen oppi<br />
ja sen käytäntöön soveltaminen” (Heikki Ahonen). Ilmoittautumiset<br />
Heikki Lahdelle 050 346 9408 tai 03<br />
637 1358.<br />
Naistenpäivät 29.-31.10. alkaen torstaina klo<br />
17.00 ja päättyen lauantaina noin klo 13.<br />
Yhdyshenkilö Annikki Salo. Ilmoittautumiset Annikille<br />
puh. 044 338 6772. Julistusvastuussa Irmeli Schüz,<br />
Annikki Salo ja Leena Tiirikainen.<br />
Marrasrukihiset 11.-15.11. alkaen ke tervetulokahvilla<br />
klo 17.00 ja päätös su noin<br />
klo 14.<br />
Opettajina Veikko Manninen ja Aki Miettinen. Isäntäparina<br />
Hannes ja Tyyne Vehviläinen. Ilmoittautumiset<br />
Vehviläisille puh. 040 751 6613.<br />
Opetus- ja sielunhoitopäivät 25.-28.11. alkaen<br />
ke klo 12.00 ja päättyen lauantaina.<br />
Mukana palvelemassa Jaakko Heinonen ja Erkki<br />
Laine. Isäntäparina Annikki ja Matti Salo. Ilmoittautumiset<br />
Annikille puh. 044 338 6772 tai 0500 128 090.<br />
Joulurauhaa Myllykummussa 23.-26.12.<br />
Joulurauha löytyy Kummusta. Myllykummussa on<br />
edullinen tapa viettää joulua. Joulupaketin hinta on<br />
120 €. Paikkavaraukset Airi Rusille puh. 040 513<br />
3672. Julistusvastuu Reino Komosella.<br />
Ykkösrukihiset 6.-10.1. alkaen ke klo<br />
12.00 ja päättyen su noin klo 13.<br />
Astutaan rukihisin eväin uuteen armon vuoteen.<br />
Opettajina Markku Kuokkanen ja Joel Porkka. Isäntäparina<br />
Joel ja Katri Porkka, ilmoittautumiset puh.<br />
0400 804 172.<br />
Esikuvat puhuvat VT:ssa 27.-31.1. alkaen<br />
ke klo 12.00 ja päättyen la noin klo 13.<br />
Aiheina: ”Jumalan määräämät uhritoimitukset esikuvina”<br />
(Juhani Karvinen) ja ”Ruutin kirjan värikäs<br />
aarrearkku” (Pauli Karppinen). Ilmoittautumiset<br />
Heikki Lahdelle puh. 050 3469408 tai 03 6371358.<br />
Muut kevätkauden 2010 kurssit.<br />
• Naistenpäivät 12.-14.2., yhdyshenkilöinä Eeva<br />
Kota-aho (puh. 050 330 7958) ja Pirkko Haapakallio<br />
• Miehet kutsutaan kokoon 26.-28.2., isäntänä Vesa<br />
Lehtinen (puh. 0400 014 540)..<br />
• Täyttykää Hengellä rukouspäivät 11.-14.3., isäntänä<br />
Heikki Lahti (puh. 050 346 9408).<br />
• Pääsiäis- ja ylösnousemusjuhla 1.-5.4., isäntäparna<br />
Joel ja Katri Porkka (puh. 0400 804 172).<br />
• Eläkeläisten kohtaamispäivä 24.4., isäntänä Heikki<br />
Lahti (puh. 050 346 9408).<br />
• Äiti ja isäleiri 18.-23.5., isäntäparina Annikki ja<br />
Matti Salo (puh. 044 3386772).<br />
• Kevättalkoot 24.-27.5., isäntänä Juhani Glade<br />
(puh. 050 402 8061).<br />
•Juhannusjuhlat<br />
25.-27.6., isäntäparina<br />
Simo ja Olga<br />
Sinervä (puh. 040<br />
758 8209).<br />
•”Elosalamat”-tapahtuma<br />
13.-15.8.,<br />
isäntänä Heikki<br />
Lahti (puh. 050 346<br />
9408).<br />
Muut tilaisuudet.<br />
• Syyskonferenssi 19.9.2009 alkaen klo 9 Iisalmessa<br />
Kirkonsalmen koululla (Koulutie 6).<br />
• Veljes- ja sisarpäivät 24.10.2009 alkaen klo 9<br />
Raahen Helluntaiseurakunnan rukoushuoneella<br />
(Reiponkatu 40). Keskusteluaiheet: ”Jumalan seurakunta<br />
nykyajassa” (Heikki Ahonen) ja ”Herätyksen<br />
avaimet” (Heikki Lahti).<br />
• Veljes- ja sisarpäivät 20.3.2010 Korpilahdella.<br />
• Kevätkonferenssi 13.5.2010 Hyvinkäällä.<br />
Katso tarkemmin kurssiohjelmavihkonen, Ristin<br />
Kansa ja www.helluntaikansa.fi<br />
Tervetuloa viettämään aikaa Jumalan<br />
muuttumattoman Sanan äärelle.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 27
Asiantuntija<br />
ymmärtää<br />
yksilölliset erot.<br />
Valitse pankki, joka on<br />
erikoistunut ihmisiin.<br />
Tule Kortesjärven Osuuspankkiin.<br />
Se kyllä kannattaa!<br />
Pääkonttori 06-488 0000<br />
Ylikylä 06-488 7545<br />
Evijärvi 06-769 6700<br />
www.kortesjarvenop.fi<br />
Millaiset juuret sinulla on?<br />
Tule ottamaan siitä selvää: rakennetaan taloudellesi<br />
perusta, jossa suunnitelmien on turvallista kasvaa talouden<br />
suhdanteista riippumatta!<br />
Tervetuloa pankkiin, jonka asiakkailla on juuret:<br />
Esitteet • Lomakkeet<br />
Käyntikortit • Kirjekuoret<br />
Lehdet • Käsiohjelmat • Kirjat<br />
Tarrat • Liput • Laput • Kutsut<br />
Julisteet • Tulosteet<br />
28 Lähimmäinen 3/2009<br />
Lönnrotinkatu 4<br />
87100 Kajaani<br />
Puh. (08) 6134 865<br />
Faksi (08) 6134 847<br />
Tuusniemi 017-615 0500, Kosula 017-633 155,<br />
Juankoski 017- 612 707, Niirala 017-368 8020,<br />
Petonen 017-288 2600<br />
www.tuusniemenop.fi
Samaria-päivät 10.10.2009<br />
SAMARIA 40-VUOTTA -<br />
”JUMALAN MAHDOLLISUUDET”<br />
Porvoon helluntaiseurakunnassa,<br />
Adlercreutzinkatu 31, 06100 Porvoo<br />
www.samaria.fi<br />
www.noark.fi<br />
www.samariayouth.fi<br />
Päivät ovat avoimet kaikille Samaria-työn ystäville.<br />
Ei osallistumismaksua!<br />
09.00 Aamukahvit<br />
09.30 Aamun avaus, Nils-Gustav Blom, musiikki Ida Bois<br />
10.00 Raamattutunti, Eero Lehtikangas<br />
11.15 Raamattutunti, Martti Suhonen<br />
12.00 - 13.30 Lounas<br />
13.30 Samaria 2009, Päivi ja Ismo Valkoniemi<br />
- yksiköiden, työn ja sisältöjen sekä työntekijöiden esittely<br />
Sillan varjossa<br />
15.00 Juhlaseminaari<br />
Historiasta nykypäivään, Krister Lindberg & avustajat<br />
- 40 vuotiaan Samarian taipaleen kohokohdat<br />
16.30 - 18.00 Juhlakahvitus<br />
17.00 - 18.00 Tervehdysten vastaanotto<br />
Pitkän linjan muusikkopariskunnan yhteisäänite puhuu Jumalan<br />
uskollisuudesta ja hoitavasta läheisyydestä. Äänitteellä soivat laulut,<br />
jotka ovat puhutelleet tai koskettaneet kuulijoita eniten lähes<br />
kaksikymmentä vuotta. Lisäksi kuullaan kolme ennen esittämätöntä laulua.<br />
Nimikkolaulu ”Sillan varjossa” sekä perheen nuorten Idan ja Joonaksen rehelliset ja<br />
kauniit balladit laajentavat matkakertomuksen seuraavaan sukupolveen.<br />
Levy on pariskunnan kolmas pitkäsoittolevy.<br />
18.00 Pääjuhlatilaisuus, Samaria rf 40 vuotta<br />
Kenneth Grönroos, Krister Lindberg, Päivi ja Ismo Valkoniemi, Ida Bois<br />
20.00 SamariaYouth night<br />
Anssi Tiittanen & bändi, Ida Bois, Simo Siren, Anders Krook<br />
Julkaisuvuosi: 2009<br />
Kappalelista:<br />
1. Täällä pohjantähden alla<br />
2. Puhdasta kultaa<br />
3. Sillan varjossa<br />
4. Tiellä via Dolorosan<br />
5. Minun ikäväni näyt<br />
6. Kuule rukouksen, Jeesus<br />
7. Tule, Jeesus, ja siunaa lastas<br />
8. Iltarukous<br />
9. Kuuntelisitko<br />
10. Meitä johdata<br />
11. Tammipuu<br />
12. Kinneret<br />
Tilaisuudet:<br />
4.10. Rauman Helluntaiseurakunta klo 11.00<br />
4.10. Hämeenlinna, Parolannummi<br />
Toimintakeskus Toimis klo 18.00<br />
10.10. Porvoo, Samaria-päivät, Helluntaiseurakunta<br />
Hinta 20 euroa. Saatavana kristillisistä kirja ja musiikkikaupoista ja<br />
seurakuntien kirjapisteistä sekä Samarian toimistolta puh. (019) 5230 318,<br />
samaria-center@samaria.fi:<br />
18.10. Hämeenlinna, Saalem-seurakunta klo 11.00<br />
4.11. Porvoo, Tuomiokirkko, konsertti klo 19.00<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 29
YHTEYSTIEDOT:<br />
YHDISTYKSEN TOIMISTO<br />
KAN ry, Jääkärintie 81<br />
62420 Kortesjärvi<br />
Puh. 020 155 1460<br />
Fax. 020 155 1469<br />
www.kan.fi<br />
info@kan.fi<br />
Pankki: POP 474310-29579<br />
Suorat numerot:<br />
Jukka Nieminen<br />
toiminnanjohtaja<br />
Puh. 0400 920 363<br />
jukka.nieminen@kan.fi<br />
Toiminnanjohtajan tiimi:<br />
Erja Tapaninen 050 541 8044<br />
Hannu Koivisto 0400 881 145<br />
Helena Korhonen 050 330 1164<br />
Irja Harju<br />
maksuliikenne<br />
Puh. 040 359 2571<br />
irja.harju@kan.fi<br />
Kaija Hirvonen<br />
kirjanpito<br />
Puh. 040 359 2570<br />
kaija.hirvonen@kan.fi<br />
Helena Korhonen<br />
aluekoordinaattori/<br />
hallintopäällikkö<br />
Puh. 050 330 1164<br />
helena.korhonen@kan.fi<br />
KIRPPUTORIT<br />
Lähimmäinen -kirpputori<br />
Linnankatu 7<br />
20100 Turku<br />
puh. (02) 251 3595<br />
040 357 5132<br />
VANKILAPROJEKTI<br />
Konnunsuon vankila<br />
Läykäntie 53<br />
54190 Konnunsuo<br />
Ari Rautavirta<br />
Puh. 010 3685 285<br />
Matkapuh. 040 535 4033,<br />
ari.rautavirta@kan.fi<br />
KAN-KODIT<br />
Hauhon Kan-koti<br />
Tampereentie 367<br />
14700 Hauho<br />
Puh. 050 442 2205<br />
hauho@kan.fi<br />
Parkanon Kan-koti<br />
Kivijärventie 14<br />
39620 Kovesjoki<br />
puh. (03) 442 3718<br />
fax. (03) 448 5431<br />
parkano@kan.fi<br />
Rovaniemen Kan-koti<br />
Saukkolantie 8<br />
97340 Meltaus<br />
045 111 6922<br />
rovaniemi@kan.fi<br />
Raision Kan-koti<br />
Kaanaanrannantie 12<br />
21120 Raisio<br />
puh. (02) 438 3768<br />
raisio@kan.fi<br />
Seinäjoen Kan-koti<br />
Pelttarinkatu 10<br />
60320 Seinäjoki<br />
puh. 040 556 0815<br />
seinajoki@kan.fi<br />
Jyväskylän Kan-koti<br />
Yläkoskentie 11 B 8<br />
40800 Vaajakoski<br />
Puh. 050 409 9179<br />
jyvaskyla@kan.fi<br />
HOITOKODIT<br />
Kortesjärven hoitokoti<br />
Fräntiläntie 174<br />
62430 Peltotupa<br />
puh. (06) 488 6127<br />
kortesjarvi@kan.fi<br />
Myllymäen hoitokoti<br />
Palkkikankaantie 1<br />
63900 Myllymäki<br />
puh. (06) 533 6194<br />
ahtari@kan.fi<br />
HOIDON JÄLKEEN<br />
Tuusniemen<br />
työkuntoutusyksikkö<br />
Kaasilansalmentie 299<br />
71200 Tuusniemi<br />
050 363 4636<br />
tuusniemi@kan.fi<br />
AVOHOITO JA<br />
PÄIVÄKESKUKSET<br />
Tampereen Ankkuri<br />
Rimminkatu 7<br />
33250 Tampere<br />
Matkapuh. 040 574 1087<br />
tampere@kan.fi<br />
Espoon Ankkuri<br />
päiväkeskus ja avohoito<br />
Matinkartanontie 16B<br />
02230 Espoo<br />
puh. 045 131 3775<br />
espoo@kan.fi<br />
PÄIVÄKESKUKSET<br />
Kiuruveden helluntaiseurakunnan<br />
Kontaktitupa<br />
Nivankatu 3<br />
74700 Kiuruvesi<br />
Puh. 040 502 5599<br />
Tuusniemen rukouspiirin<br />
Toivontupa<br />
puh. 044 286 8888<br />
juhani.vartiainen@pp.inet.fi<br />
Lahden Kan-päiväkeskus<br />
Ryylynraitti 6<br />
15300 Lahti<br />
Puh. 0440 558 389<br />
lahti@kan.fi<br />
MOKU-projekti<br />
Hannu Koivisto<br />
puh. 0400 881 145<br />
hannu.koivisto@kan.fi<br />
KUOPION SEUDUN<br />
KATULÄHETYSTYÖ<br />
Keijo Laukkanen<br />
puh. 040 5711941<br />
30 Lähimmäinen 3/2009
Kan - hoitoyksiköt<br />
Kan ry hallitus<br />
Varsinaiset jäsenet<br />
Raimo Leppälä, pj.<br />
040 708 6260<br />
Pauli Särkkä, varapj.<br />
0400 916 720<br />
Toivo Pohjolainen, siht.<br />
0400 934 034<br />
Tomi Keinänen<br />
040 744 4262<br />
Kari Honkanen<br />
050 512 6377<br />
Varajäsenet<br />
Juhani Karvinen<br />
040 519 0569<br />
Erja Tapaninen<br />
050 541 8044<br />
Sinikka Kukkola<br />
0400 787 148<br />
Hannu Pirinen<br />
0400 693 552<br />
<strong>LÄHIMMÄINEN</strong><br />
Julkaisija<br />
Kristillinen alkoholistija<br />
narkomaanityö ry<br />
Päätoimittaja: Jukka Nieminen<br />
toimittaja: Ilkka Partanen<br />
ilkka.partanen@kan.fi<br />
taittaja: Hannele Mathlin<br />
hannele,mathlin@gmail.com<br />
Toimituskunta:<br />
Jukka Nieminen<br />
Raimo Leppälä<br />
Ilkka Partanen<br />
Toivo Pohjolainen<br />
Pauli Särkkä<br />
Painopaikka KS Paino Oy<br />
Kajaani<br />
Painosmäärä 10 000 kpl<br />
Teksti: Ilkka Partanen<br />
Kuvat: Ilkka Partanen, Hannele Mathlin,<br />
Heikki Nordfors ja Petri Mäkeläinen<br />
Ilmoitushinnat:<br />
1/1 sivu 1000 €<br />
1/2 sivu 600 €<br />
1/4 sivu 300 €<br />
1/8 sivu 150 €<br />
hinnat sis.alv.<br />
Kuka on sinun lähimmäisesi 31
M<br />
Itella Oyj<br />
Tilaa Kan ry:n vanerituotteita<br />
Linnunpönttö on osista koottava<br />
avautuva malli, joka on helppo puhdistaa.<br />
Pöntöt myydään mieluiten isommissa erissä 7€<br />
kpl<br />
Lisää tuotteita osoitteessa www.kan.fi<br />
Tiedustelut ja tilaukset:<br />
puh 050 363 4636<br />
tuusniemi@kan.fi<br />
Kan-käyrän, eli terveyskoukun<br />
täysin uudistettu ja parannettu<br />
malli, joka kestää kovempaakin<br />
käyttöä.<br />
35€ kpl + toimituskulut<br />
Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö ry<br />
Tule mukaan Kan -työhön<br />
Liity Kan ry:n kannattajajäseneksi<br />
Postimaksu<br />
maksettu<br />
Suomessa<br />
Täytä alla oleva lipuke, niin lähetämme sinulle jäsenkortin, jolla voit<br />
maksaa jäsenmaksun. Jäsenmaksu on 25 euroa/vuosi. Jäsenenä<br />
saat 4 kertaa vuodessa ilmestyvän Lähimmäinen -lehden.<br />
Jäseneksi voit liittyä kätevästi myös internetsivustolla www.kan.fi<br />
Yhteystietoni<br />
Nimi:<br />
Lähiosoite:<br />
Kristillinen alkoholistija<br />
narkomaanityö ry<br />
Tunnus 5004656<br />
62003 VASTAUSLÄHETYS<br />
Postiosoite: