LISÃÃ VAKAUTTA AFRIKKAAN
LISÃÃ VAKAUTTA AFRIKKAAN
LISÃÃ VAKAUTTA AFRIKKAAN
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
EU:n kehitysyhteistyöraportti 2009<br />
LUKU 5 -<br />
EPÄVAKAUS VASTAAN RESILIENSSI<br />
Sosioekonomisen järjestelmän sopeutumiskyky eli resilienssi on sidoksissa sen eri kerrosten<br />
– kotitalouksien, yhteisön ja maan – kykyyn mukautua sisäisiin ja ulkoisiin häiriöihin. Se on kehitystyön<br />
ulottuvuus, jota ei pidä enää jättää huomiotta. Resilienssin kehittäminen ja säilyttäminen edistävät<br />
ihmisten hyvinvointia. Muuttumattomassa maailmassa yhteiskuntajärjestelmän tai -ryhmän<br />
(kotitalouksien, yhteisöjen ja valtioiden) jäsenten kyky hallita kohtaloaan on sidoksissa jäsenyyteen<br />
liittyviin oikeuksiin, identiteettiin, päätösvaltaan ja ongelmanratkaisumekanismeihin. Yksittäisten jäsenten<br />
mahdollisuus saavuttaa tavoitteensa ja pyrkimyksensä riippuu siitä, miten ryhmä<br />
• luo solidaarisuutta jäsentensä välille ja takaa jonkin vähimmäismäärän resursseja, palveluja ja oikeuksia;<br />
• antaa jäsentensä toimia normatiivisessa järjestelmässä;<br />
• ratkaisee jäsenten ongelmat institutionaalisten järjestelmien avulla;<br />
• tarjoaa jäsenille mahdollisuuden vaikuttaa ryhmän hallintoon. 1<br />
Kehittyvässä maailmassa sosioekonomiset järjestelmät muuttuvat ja kriisit voivat vaikuttaa näihin osatekijöihin. Siksi valmius<br />
säilyttää ja järjestää oloja uudelleen antaa jäsenille mahdollisuuden hyödyntää kykyjään aikojen muuttuessa. Jos siis sosiaalisen<br />
järjestelmän toimintakyky edistää jäsentensä hyvinvointia, sen sopeutumiskyky eli resilienssi tekee toimivuudesta jatkuvaa.<br />
Miten eri yhteiskunnat kehittävät resilienssiä ja mihin osatekijöihin ja mekanismeihin resilienssi perustuu Tästä voidaan esittää<br />
kaksi näkemystä:<br />
1. Valtion asianmukainen toiminta tukee sosioekonomisen järjestelmän resilienssiä, koska se parantaa ihmisten<br />
toimintamahdollisuuksia vakaissa oloissa ja vielä sitäkin selvemmin hätätilanteissa.<br />
2. Sosioekonomisessa järjestelmässä mukautusprosessien hallinta vastauksena muutoksiin ei rajoitu valtiorakenteisiin. Kaikissa<br />
yhteiskunnissa muut valtiosta riippumattomat toimijat kehittävät omia valmiuksiaan ja järjestelmiään järjestäytymistä,<br />
mukautumista ja oppimista varten. Kansalaisyhteiskunnasta peräisin olevia resilienssin lähteitä ovat sosiaalinen koheesio eli<br />
yhteenkuuluvuus ja verkostot, sosiaalinen muisti 2 , keskinäinen luottamus ja pelko yhteistön suhtautumisesta rikkomukseen,<br />
taloudellista toimintaa sääntelevät epämuodolliset ja yksityiset instituutiot, luonnonvarojen käyttöoikeudet ja kiistojen<br />
ratkaiseminen.<br />
Sopeutumiskykyisissä yhteiskunnissa voi olla epävakaat valtiorakenteet, mutta lopputulos ei todennäköisesti ole yhteiskunnallisesti<br />
suotuisa ja vakaa. Epävakaa valtio heikentää yleensä kansalaisyhteiskunnan järjestelmien resilienssiä ja sosioekonomista järjestelmää<br />
kaiken kaikkiaan. Sopeutumiskykyiset kotitaloudet, yhteisöt ja kansalaisyhteiskunnat sen sijaan voivat auttaa suojelemaan väestöä<br />
valtion epävakauden seurauksilta.<br />
Saharan eteläpuolisen Afrikan kansalaisyhteiskunnat ovat sopeutuneet luovalla tavalla toistuviin kriiseihin, ja niillä on<br />
pitkälle kehitettyjä ja syvälle juurtuneita eloonjäämis-, selviytymis- ja sopeutumismekanismeja perheen ja yhteisön sisäisistä<br />
vakuutusjärjestelmistä perinteisiin maanhallintainstituutioihin.<br />
Vaikka tällaisia resilienssimekanismeja on olemassa, ja vaikka valtiosta riippumattomat toimijat ovat pyrkineet osittain täydentämään<br />
tai korvaamaan valtion rakenteita ja toimintoja, kansalaisyhteiskunnat eivät ole pystyneet täysin vaimentamaan poliittisten, talousja<br />
ilmastokriisien tai valtion epävakauden inhimillisiä ja kehityksellisiä seurauksia.<br />
1<br />
Stinchcombe 1975.<br />
2<br />
Folke 2006.<br />
71<br />
EU:N<br />
KEHITYSYHTEISTYÖRAPORTTI