LISÃÃ VAKAUTTA AFRIKKAAN
LISÃÃ VAKAUTTA AFRIKKAAN
LISÃÃ VAKAUTTA AFRIKKAAN
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Luku 8<br />
EU:n kehitysyhteistyöraportti 2009<br />
liittyen heidän erilaiseen rooliinsa, tehtävänantonsa selkeyteen sekä voimavarojensa riittävyyteen. Kehitystyön, turvallisuuden ja<br />
ympäristökysymysten yhteyksiä ei myöskään ole vielä täysin selvitetty, vaikka ne saavatkin nykyisin osakseen enemmän huomiota<br />
etenkin Keski-Afrikassa, suurten järvien alueella.<br />
Muutosvoimat ja muutosten käynnistäjät ovat ensi sijassa paikallisia. Avunantajat ja heidän politiikkansa voivat edesauttaa muutosten<br />
toteutumista, estää niitä tai olla vaikuttamatta mitenkään. Paikallisista toimijoista lopulta kuitenkin riippuu, toteutuuko muutos ja miten.<br />
Siksi on tärkeää, että EU:n roolit ja toimet juurrutetaan kulloiseenkin tilanteeseen OECD:n kehitysapukomitean laatimien periaatteiden<br />
mukaisesti. Tämä edellyttää paikallisten ja alueellisten muutosvoimien tuntemusta ja ymmärrystä niin antropologisesti, historiallisesti,<br />
sosioekonomisesti kuin poliittisestikin. Tarvitaan siis paljon nykyistä kestävämpiä poliittisia – ei teknokraattisia – sitoumuksia.<br />
3.1 OLOSUHTEET YMMÄRTÄEN OIKEANLAISIIN POLITIIKKATOIMIIN<br />
EU:n viimeaikojen politiikkatoimia on etenkin epävakaissa tilanteissa leimannut entistä voimakkaampi pyrkimys ymmärtää paikallisia<br />
muutosvoimia, tunnistaa (potentiaalisten) konfliktien syyt ja hyödyntää asiantuntevaa, monipuolisista lähteistä kerättyä poliittista,<br />
yhteiskunnallista, taloudellista ja alueellista analyysiä maakohtaisissa strategioissa. 36 EY:n ja EU:n jäsenvaltioiden tilanneanalyysi<br />
on usein samanlainen. EY:n maastrategiat ovat yleensä lähtöisin tarpeista ja prioriteeteista, jotka on kuvattu kansallisissa strategiaasiakirjoissa,<br />
mikä lisää omavastuullisuutta. Aina ei kuitenkaan ole selvää, missä määrin analyysit perustuvat useampiin paikallisiin<br />
lähteisiin. Lisäksi puuttuu kaikkien paikallisten toimijoiden (myös häiriköt ja muutoksen veturit), heidän vaikuttimiensa ja kehittyvien<br />
yhteiskunnallisten dynamiikkojen syvällinen ymmärrys. Tätä voi osittain selittää EU-jäsenvaltioiden tarve säilyttää itsellään poliittista<br />
liikkumavaraa. Yhtenäinen käsitys taustatilanteesta ei sekään vielä takaa, että eri toimijoilla (kentällä, EU-pääkaupungeissa,<br />
paikallisilla kumppaneilla) olisi yhteinen poliittinen ja operatiivinen strategia.<br />
EU:n on ollut vaikea kytkeä parempaa poliittista talousanalyysia strategia- ja ohjelmatyöhön. Joidenkin mielestä syynä tilanteeseen<br />
on, että näytöt ovat usein ristiriitaisia tai edellyttävät sellaisia poliittisia valintoja, joita EU tai sen kumppani ei ole halukas tai kyvykäs<br />
tekemään. Esimerkiksi Keniassa useimmat avunantajat eivät reagoineet tai sopeuttaneet strategioitaan ennen kuin poliittinen<br />
väkivaltaisuus lopulta puhkesi vuonna 2007 huolimatta useiden vuosien aikana saaduista varoitusmerkeistä.<br />
3.2 TARVITAAN RÄÄTÄLÖITYÄ OMAVASTUULLISUUTTA<br />
Monissa epävakaissa valtioissa legitimiteetti ei ole kestävää, vaikka hallitus olisikin valittu vapailla ja rehellisillä vaaleilla, mikä jo<br />
sinällään voi olla saavutus sellaisissa oloissa. Yleensä tarpeiden laajuus ylittää valtionhallinnon valmiudet. Hallituksen valvonta<br />
rajoittuu usein vain osaan maata eikä ulotu väkivaltaisuuksien tekijöihin (joita piilee joskus jopa valtiorakenteissa). Kansallisia<br />
politiikkoja ei myöskään aina ole olemassa, tai ne on määritelty huonosti. Silti EU:n kehitysyhteistyöpolitiikassa tunnutaan usein<br />
oletettavan, että toimiva hallitus on legitiimi keskustelu- ja toimintakumppani. Tarvitaan luovempia lähestymistapoja, jotta saadaan<br />
mukaan paikalliset ja alueelliset toimijat kumppaneiksi ja EU-hankkeiden “yhteisomistajiksi”, mikä on vaativa haaste.<br />
Somaliassa vastikään toteutetut avustustoimet osoittavat, että EU:lla on kapasiteettia ja halua löytää vaihtoehtoisia lähestymistapoja<br />
lähes yksinomaiselle valtioiden väliselle vuoropuhelulle ja suhteille ja laajentaa tällaista hallitukseen tai valtioon rajoittuvaa<br />
vastuukäsitystä. Vaikka EU:n strategia ehkä ei ole paras pitkän aikavälin ratkaisu valtiorakenteiden kehittämiseen, on EU<br />
jatkanut avun kanavoimista ja peruspalveluiden tukemista kansalaisyhteiskunnan toimijoiden välityksellä sekä edistänyt<br />
paikallishallinnon ja kansalaisyhteiskunnan kumppanuuksia. Tämän esimerkin perusteella EU voisi arvioida ja määritellä uudelleen<br />
omavastuullisuusperiaatteen ja sen suhteen kansalaisyhteiskuntaan epävakaissa valtioissa.<br />
3.3 POLITIIKAN JOHDONMUKAISUUS JA KOORDINOINTI<br />
Yhteistyöhaluttomien hallitusten ja muiden vaikeiden hallinnon tilanteiden varalta kaikilta EU:n toimielimiltä ja kehitysyhteistyöalan<br />
toimijoilta edellytetään voimakkaampia toimia johdonmukaisuuden lisäämiseksi. Tarvitaan yhteinen visio ja poliittinen strategia,<br />
joissa selvitetään kuinka suurimpiin haasteisiin tartutaan, mitkä ovat työn painopisteet, kuinka kenenkin kanssa tehdään yhteistyötä<br />
ja miksi. Näissä haastavissa tilanteissa johtajuus ja kompromissihalukkuus eivät ole niin selkeän ilmeisiä kuin muunlaisissa<br />
toimintaympäristöissä. Kentällä tähdätään koordinaatiolla edelleenkin pääosin siihen, ettei sekaannuta toisen toimintaan, sekä<br />
avunantajien välisen synergian rakentamiseen. Paljon vähemmän halukkuutta näyttää sen sijaan ilmenevän työnjaon tehostamiseen<br />
avunantajayhteisöjen välillä poliittisemmilla kehitysyhteistyön alueilla, ja esimerkiksi koulutuskysymykset näyttävät olevan<br />
helpompia lähestyä kuin hyvän hallinnon edistäminen.<br />
Kentän koordinointitoimissa pyritään edelleenkin ohittamaan hiukankaan kiusallisemmat poliittiset kysymykset, etenkin kun kyse<br />
on heikosta hallinnosta tai voimakkaista, mutta haluttomista hallituksista. Tällöin epävakaiden tilanteiden ratkaisemiseksi tarvittavia<br />
36<br />
“Room Document” – Synthesis of the main policy work on fragility currently ongoing at EU level, Bryssel, Euroopan yhteisöjen komissio 2009a, toinen kappale<br />
(s. 3 5).<br />
116