LISÃÃ VAKAUTTA AFRIKKAAN
LISÃÃ VAKAUTTA AFRIKKAAN
LISÃÃ VAKAUTTA AFRIKKAAN
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
EU:n kehitysyhteistyöraportti 2009<br />
LUKU 8 -<br />
EU:N TOIMET EPÄVAKAUDEN LIEVENTÄMISEKSI<br />
SAHARAN ETELÄPUOLISESSA AFRIKASSA<br />
Valtioiden epävakauden torjuminen on ollut Euroopan unionin keskeinen poliittinen tavoite jo<br />
pitkään. Tähän tarkoitukseen EU on kehittänyt kattavan politiikan, joka sisältää yleiset suuntaviivat,<br />
ohjeet ja tavoitteet EU:n ulko- ja kehityspolitiikalle, sekä epävakautta koskevat erityiset toimintamallit.<br />
Valtiollisen epävakauden EU:ssa saama painopisteasema korostuu myös kehityspolitiikkaa koskevassa<br />
eurooppalaisessa konsensuksessa, joka vahvistettiin vuonna 2005.<br />
Edelleen on keskusteltava siitä, vastaavatko nämä kattavat politiikka-asiakirjat ja niiden pohjalta kehitetyt välineet todella niihin<br />
haasteisiin, joita liittyy Saharan eteläpuolisen Afrikan valtiorakenteiden epävakauteen. Tämän raportin tarkoitus ei ole arvioida<br />
olemassa olevien politiikkojen yksityiskohtia, vaan nostaa esiin EU:n mahdollisuuksia ja rajoitteita epävakauden ratkaisemiseksi<br />
tehtävässä työssä.<br />
Arvioitaessa EU:n toimia epävakaiden maiden tukemiseksi havaitaan, että edistysaskeleita tarvitaan monilla alueilla. Ensimmäinen,<br />
yleisempi kehittämiskohde on teoreettisen poliittisen toimintakehyksen ja kehitysyhteistyökäytäntöjen suunnittelun ja toteutuksen<br />
välisen kuilun kaventaminen. Haaste on olennainen, sillä politiikan vaikuttavuus nähdään vasta sen toteutuksessa. Politiikan<br />
toteutus on suunniteltava erikseen kuhunkin tilanteeseen, sillä epävakaiden valtioiden tarpeisiin ei voida soveltaa kaikille sopivaa,<br />
“yhdenkoon” politiikkamallia.<br />
Tärkeitä kehityskohteita:<br />
• Paikalliset toimintaympäristöt on ymmärrettävä ja tunnettava syvällisesti, ja tämän ymmärryksen pohjalle on suunniteltava<br />
tehokkaat toimet.<br />
• On tutkittava, miten omavastuullisuuden periaatetta tulisi soveltaa tilanteissa, joissa kohdemaiden valtiolliset instituutiot ovat<br />
toimintakyvyttömiä tai laittomia, jolloin budjettituen käyttö voi olla mahdotonta.<br />
• On varmistettava, ettei EU:n toimien moninaisuus käänny itseään vastaan. Näin voi käydä, jos kehitykseen vaikuttavat politiikat<br />
eivät ole johdonmukaisia, jolloin eri politiikoista voi syntyä epäsuoria haittavaikutuksia epävakaisiin maihin. On varmistettava,<br />
että politiikat ovat keskenään johdonmukaisia sekä horisontaalisesti että vertikaalisesti. 1 Näin turvataan politiikan parempi<br />
koordinaatio Euroopan yhteisön ja EU-jäsenvaltioiden kesken.<br />
• Euroopan unionin kauppapolitiikkaa on muokattava paremmin Saharan eteläpuolisten epävakaiden maiden tarpeisiin sopivaksi.<br />
On myös varmistettava, etteivät kahdenväliset sopimukset vahingoita alueellisen tai monenvälisen yhdentymisen prosessia.<br />
• Painopistettä on siirrettävä reaktiivisista toimista kohti ennalta ehkäisevää toimintaa, jotta epävakaat maat eivät ajaudu<br />
syvemmälle kielteisen kehityksen kierteeseen, joka murentaa niiden instituutioiden valmiuksia ja legitimiteettiä. Tällainen<br />
painopisteen muutos saattaa edellyttää, että epävakautta ryhdytään käsittelemään alueellisena ilmiönä, sillä edellisissä luvuissa<br />
kuvatut naapurimaiden kielteiset vaikutukset voivat vaarantaa maakohtaiset vakautta lisäävät toimet.<br />
• On pyrittävä ymmärtämään selkeämmin, miten turvallisuuden ja kehityksen välinen yhteys hoidetaan.<br />
Politiikkatason ja käytännön toimien välisen kuilun kaventamiseksi painopisteitä on arvioitava uudelleen, työtä on keskitettävä,<br />
menettelytapoja yksinkertaistettava ja ennen kaikkea on löydettävä parhaat organisaatiot ja kumppanit toteuttamaan<br />
toimintalinjauksia. Tämä on tärkeää, jotta politiikka toteutuisi, avun vastaanottajien ja avunantajien välillä vallitsisi luottamus ja<br />
politiikasta saataisiin kokemusoppia. EU:n on lisäksi muutettava lähestymistapansa rakentavammaksi ja ymmärrettävä, että maan<br />
epävakauden torjumisessa on kysymys sen resilienssin rakentamista.<br />
Tässä kappaleessa arvioidaan EU:n epävakaissa maissa harjoittamaa nykyistä politiikkaa ja pohditaan, minkä suuntaiset muutokset<br />
ovat tarpeen. 2<br />
1<br />
Carbone 2009.<br />
2<br />
Bakrania ja Lucasin (2009) katsaus avunantajien toimintaan Afrikan sarven epävakaissa maissa. Katsaus kattaa Afrikan kehityspankin, Euroopan yhteisön,<br />
YK:n kehitysohjelma UNDP:n, Yhdysvaltojen, Maailmanpankin ja valikoitujen yksittäisten avunantajamaiden toiminnan. Tutkimuksessa korostetaan, etteivät<br />
avunantajien toimet heijasta vain niiden asiantuntemusta, vaan myös niiden ulkopoliittisia intressejä.<br />
107<br />
EU:N<br />
KEHITYSYHTEISTYÖRAPORTTI