ey062s10-21 - SEY Suomen Eläinsuojeluyhdistysten liitto ry
ey062s10-21 - SEY Suomen Eläinsuojeluyhdistysten liitto ry
ey062s10-21 - SEY Suomen Eläinsuojeluyhdistysten liitto ry
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Eläinten ystävä 90 vuotta sitten<br />
Eläinsuojeluongelmana vesikauhun<br />
ehkäisy ja juoksukissa-armeijat<br />
KOONNUT: MARIKA SALIN<br />
Eläinten ystävän kesä-heinäkuun numerossa 1916 kiinnitetään<br />
huomiota koirien ja kissojen rääkkäykseen<br />
vesikauhun torjunnan nimissä.<br />
”Huomiota ei ole voinut olla herättämättä nuo päivittäin<br />
lehdissämme luettavana olevat kirjoitukset vesikauhun saastuttamista<br />
koirista ja kissoista sekä niiden vaiheista. Päivittäin<br />
saapuu kirjeitä maaseudulta ja tuon tuostakin kilahtaa<br />
toimistomme telefooni sekin ilmoittaen mitä julmimmista<br />
kohtauksista koirain ja kissain lopettamistoimituksissa.”<br />
”Eläinsuojelusväen puolelta ei ole oltu toimettomia, sillä<br />
kuvernööreille, poliiseille ja jos jonnekin on kirjoitettu kirjeitä,<br />
anomuksia, hakemuksia toinen toisensa perään, joista<br />
seurauksena onkin ollut asianomaisten määräyksiä noiden<br />
eläinten lopettamisen suhteen. Missä syy, sysissäkö vai sepissä,<br />
mutta valitusvirret eivät vähene. Ihmetellä täytyy, mistä<br />
johtuvat nuo monet ohitse- ja uudistus- (aina 6 á 8 kertaa)<br />
ampumiset. Eihän ampumistaito kuuluisista <strong>Suomen</strong><br />
tarkk’ampujistamme vielä ole voinut unohtua niin kovin. Sattua<br />
tosin voi monista syistä, ettei joka kuula tapa, sentähden<br />
olisi patruunat, joita tätä tarvetta varten jaetaan tarkastettavat<br />
ja aina, jos suinkin olisi siihen tilaisuutta, koira ja varsinkin<br />
kissat kiinniotettavat ja säkeissä tai muissa asuissa, joissa<br />
eivät ole tilaisuudessa näkemään ampujan enemmän kuin<br />
liikkumaankaan, lopetettavat.”<br />
”Suurta kauhua ja paheksumista ei ole ollut herättämättä<br />
se seikka että noita pelättyjä eläimiä ammutaan omistajainsa<br />
portailta ja porstuvista joskus niinkin, että kuula tunkee oven<br />
lävitse huoneisiin ja tarttuu seiniin tai huonekaluihin.”<br />
”Toimenpide on viranomaisten määräämä, eikä meidän<br />
yksityisten ole asia antaa neuvoja, vaikka ehkä sen taitaisimmekin.<br />
Mutta sen sijaan on meillä oikeus kehottaa mitä hartaammasti<br />
kansalaisiamme luopumaan tuosta kevytmielisestä<br />
tavasta, että jos he missä hyväänsä tuttavissaan tai muualla<br />
näkevät koiranpenikan tai kissan pojan, he heti ottavat sen<br />
lapsilleen leikkitoveriksi, itselleen huviksi. Tätä kieltoa en<br />
tekisi, jos sen tietäisin, että niin pian kuin nuo pieninä niin<br />
kauniit eläimet vanhenevat ja rumentuvat, rakkaus niitä kohtaan<br />
laimentuu, ja ensi kerran kun asuntoa kaupunkipaikoissa<br />
muutetaan, jätetään kumminkin kissa vanhaan paikkaan.<br />
Siinä suurin syy sen juoksukissa-armeijan syntyyn, joka tänä<br />
päivänä kärsii ja kituu, näkee nälkää, janoa, saa kuulia ja<br />
ruutia. Tavaksi siis, että vasta kypsyneen harkinnan jälkeen<br />
jättää tai lahjoittaa muille koiran tai kissan pennun.”<br />
Samaisessa lehdessä kuvataan <strong>Suomen</strong> Eläinsuojeluyhdistyksen<br />
kuukausikokouksessa käsiteltyjä asioita, joista ilmenee<br />
toiminnan moninaisuus:<br />
”Kun Vilhon- ja Mikonkatujen kulmauksessa hevoset usein<br />
kadun liukkauden vuoksi kompastuvat ja vioittuvatkin, oli<br />
<strong>ry</strong>hdytty sellaisiin toimenpiteisiin, että mainittua kadunkulmausta<br />
nytttemmin joka päivä yhdistyksen puolesta hiekoitetaan<br />
kaksi kertaa päivässä.”<br />
”Liikemies N. Ahlgren kiinnitti yhdistyksen huomiota kalteviin,<br />
jyrkkiin pihoihin ja porttikäytäviin, joita Helsingissä<br />
on sangen paljon. Kun hevosten on vaikea sellaisiin pihoihin<br />
viedä kuormia, olisi niitä varten tehtävä puusta tie, jonkunlaiset<br />
askeleet, joista hevonen voisi kulkiessaan ponnistaa.<br />
Kysymys, joka ennenkin on ollut yhdistyksessä esillä, päätettiin<br />
ottaa toiste tarkemmin harkittavaksi.”<br />
”Viime kesänä käsiteltiin Kosken H.l. eläinsuojeluspäivillä<br />
kysymystä, miten lapsi jo aikaisin voitaisiin perehdyttää<br />
eläin- ja ylimalkaan luonnonsuojelusasiaan, ja katsottiin silloin<br />
toivottavaksi, että kokeeksi saataisiin ensi kesäksi ainakin<br />
yhdelle paikkakunnalle maahamme palkatuksi opettaja,<br />
joka päivittäin kokoaisi ympärilleen hoidotta olevat lapset,<br />
tekisi heidän kanssaan retkeilyjä luontoon, opettaisi heitä<br />
j. n. e. Yhdistys on sen jälkeen asiaa käsitellyt ja myöntänyt<br />
omista varoistaan tähän tarkoitukseen 100 mk. Nyt ilmoitti<br />
puheenjohtaja, että senaatti on ajatuksen toteuttamista varten<br />
myöntänyt 100 mk:n apurahan, joten asia voidaan kohdakkoin<br />
panna alulle.”<br />
Vailla sen enempiä selityksiä kerrotaan Eläinten ystävän<br />
kesänumerossa 1916, että ”Toukokuun 2 p:nä v. 1916 oli ensimmäinen<br />
päivä maassamme jolloin ei yksikään nuija kohonnut<br />
iskuun, ei puukkoja työnnetty elävään, lämpöiseen<br />
lihaan, päivä jolloin ei yhtään eläintä saanut teurastaa.” ■<br />
16<br />
E L Ä I N T E N Y S T Ä V Ä 2 / 2 0 0 6