HUMANUM - Helda
HUMANUM - Helda
HUMANUM - Helda
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
suuremmassa yhteiskunnassa mahdollista.” 323<br />
98<br />
Tämän maailmaneetos-projektin kantavan<br />
ajatuksen, peruskonsensuksen 324 , avainselityksenä on sana ”riittävä”. Se ilmaisee kaksi<br />
seikkaa.<br />
Ensinnäkin sen, missä suhteessa konsensuksen on oltava riittävä. Vastaus löytyy<br />
yhteiskunnallisesta tasapainosta. Moraalikonsensus on tarpeellinen siinä määrin kuin se turvaa<br />
ihmisarvoisen sosiaalisen elämän. Pelkillä laeilla ei nimittäin muodosteta tasapainoista<br />
yhteiskuntaa. ”Lakien<br />
eettinen hyväksyminen [...] on jokaisen poliittisen kulttuurin<br />
edellytys.” 325<br />
Tämä liittyy edellisen luvun lopussa mainittuun etiikan primaarisuuteen<br />
suhteessa politiikkaan. Pelkkä reaalipoliittinen vallankäyttö ei takaa yhteiskunnallista<br />
tasapainoa.<br />
Toiseksi sana herättää kysymyksen, kuinka paljon tämä riittävä konsensus sitten on. Vähin<br />
mahdollinen peruskonsensus ei Küngin mukaan tarkoita samaa kuin eettinen minimalismi.<br />
[...] se, mitä tarkoitetaan ”ohuella” ja ”paksulla” moraalilla, on luonnollisesti ymmärrettävää ja<br />
sellaisenaan hyvin sanottu. Ja samalla, mitä tässä yhteydessä tulee ”tiettyyn universalistiseen<br />
luonteeseen”, voin ilahduttavalla tavalla tuntea saaneeni vahvistuksen ponnisteluihin yhteisen<br />
ihmisyyseetoksen puolesta. Itse en tässä yhteydessä mielelläni puhuisi ”mini-moraalista” tai ”minimaalimoraalista”<br />
enkä varsinkaan ”moraalisesta minimalismista”: ”ismillä” on sitä paitsi saksalaiselle<br />
enemmän kuin englantilaiselle uuden ideologian devalvoitunut merkitys; myös Walzer painottaa, että<br />
”minimalismi” merkitsee ”ei moraalia, joka on jälkeenpäin järjestelty tai emotionaalisesti pinnallinen”,<br />
päinvastoin kyseessä on ”Moral pur”. Tässä ei siis joka tapauksessa tarvitse olla kyse ”minimoiduista”,<br />
minimaaliin lasketuista, lievennetyistä eettisistä standardeista, eikä varsinkaan ”minimalisoiduista”,<br />
redusoiduista, tuskin noudatetuistakaan standardeista. Tarkasti ottaen kysymyksessämme on vähemmän<br />
kyse minimaalisista standardeista kuin konsensuksen minimistä, välttämättömistä<br />
323<br />
324<br />
325<br />
PWE, 49: ”Ohne einen minimalen Grundkonsens bezüglich bestimmter Werte, Normen und Haltungen ist<br />
weder in einer kleineren noch in einer grösseren Gemeinschaft ein menschenwürdiges zusammenleben<br />
möglich.”; SGW, 156; W, 163, 164; A, 139; TPE, 136, 137; MRMV, 140; Küng & Kuschel 1993b, 10;<br />
Kuschel 1993c, 211–215; H. Schmidt 1997b, 11. Vrt. Schockenhoff 1995, 236–240; Falk 1999 77; Robra<br />
2000; Porter 2001, 111, 118.<br />
Ks. esim. PWE, 48, 49.<br />
PWE, 56: ”Die ethische Akzeptanz der Gesetze […] ist Voraussetzung jeglicher politischer Kultur.”<br />
(Kursivointi minun.) Vrt. mm. C. F. von Weizsäcker 1994, 53. Tämä yksityiskohta viittaa kantilaiseen<br />
sopimusyhteiskuntateoriaan. Vrt. esim. Kant 1793b, 78, 79: ”This is an original contract by means of which<br />
and thus completely lawful constitution and commonwealth can alone be established. [...] This is the test of<br />
the rightfulness of every public law. For if the law is such that a hole people could not possibly agree to it<br />
[…] it is unjust […]” Vaikka lakien laajamittainen eettinen hyväksyminen ei ole Kantin mukaan realistinen<br />
vaatimus, se on hänelle kaikesta huolimatta periaatteellinen edellytys. (Ks. Kant 1793b, 78, 79.)