HUMANUM - Helda
HUMANUM - Helda
HUMANUM - Helda
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
64<br />
Neuhaus ei siis yhdy olettamukseen, että yhteinen etiikka ja uskontojen välisten yhteisten<br />
eettisten nimittäjien etsiminen olisi oikea keino maailmanrauhan saavuttamiseen. 212 Hänen<br />
kritiikkinsä maailmaneetos-projektia kohtaan on sekä pragmatistinen että reaalipoliittinen. 213<br />
Juuri se, että Küng pyrkii reaalipoliittisesti takaamaan maailmanjärjestyksen ensisijaisena<br />
tavoitteena ja toisaalta hänen menetelmänsä tehdä se metodisesti reaalipolitiikan vastaisesti<br />
yhteisen moraalin avulla ovat jännitteessä keskenään.<br />
Neuhausia vapaasti tulkiten voidaan päätyä seuraaviin johtopäätöksiin maailmaneetosprojektin<br />
suhteen. Küngin tulisi tavallaan olla puhtaammin reaalipoliitikko, jos hän aikoo pitää<br />
kiinni maailmanrauhan argumentatiivisesta apriorisuudesta. Hänen pitää kiinni myös<br />
menetelmästä, joka ei viime kädessä liity etiikkaan, vaan jonkinlaiseen vallantasaukseen. Kyse<br />
on ihmisten ja uskontojen näkemisestä antagonistisina voimavaroina. Ne vaativat<br />
reaalipoliittista tasapainottamista, säätelyä ja kontrollia, jotteivät antagonismit purkautuisi.<br />
Kun kaikilla uskonnoilla olisi täysin oma ”valta-alueensa”, myös etiikan osalta, olisi myös<br />
yhteiskunnallinen tasapaino taattu. Juuri tässä mielessä girardilainen ja reaalipoliittinen ihmisja<br />
yhteiskuntakäsitys näyttäisivät olevan analogisia ja siten myös pessimistisempiä malleja<br />
kuin maailmaneetos-projektin pohjalla oleva ihmiskäsitys. 214 Küngin pyrkimys tuntuisi sen<br />
sijaan viittaavan ideaalipolitiikkaan. Ideaalipolitiikassahan etiikka ajaa reaalipoliittisten<br />
tavoitteiden ohi myös silloin kun tavoitellaan rauhaa. 215 Neuhausin esittämien näkökohtien<br />
valossa ei ole realistista olettaa, että tämä vastaisi tarkoitustaan, koska juuri<br />
212<br />
213<br />
214<br />
215<br />
Neuhaus 1999, 169. Ks. myös esim. Huber 1993a, 565; 1993b.<br />
Neuhaus ilmaisee näkevänsä uskonnon, erityisesti kristinuskon, pragmatistisena kokonaisuutena. (Neuhaus<br />
1999, 91.) Reaalipolitiikan käsitettä hän ei mainitse.<br />
Vrt. AWW, 19, 20; WE, 262–263; WWW, 62–88; Boulding 1996; _Galtung 1993; Galtung 1996; Genovés<br />
1996; Groff & Smoker 1996; Kuschel 1998, 459; Hengsbach 2001, 111–114. Neuhausin girardilaisuudessa<br />
voidaan nähdä sosiologisesti mielenkiintoisia yhtymäkohtia klassisten konfliktiteorioiden perinteeseen,<br />
joiden arkkityyppinä voidaan pitää Max Weberiä, ks. esim. Antikainen et al. 2000, 159–161, 192, 365–368.<br />
Oman aikamme pragmatisteiksi luokitelluista sosiologeista on syytä mainita C. Wright Mills, johon<br />
Neuhausin ajatuksilla on niin ikään selviä yhtymäkohtia, ks. Sulkunen 1994, Mills 1956; 1959.<br />
WWW, 52–61.