HUMANUM - Helda
HUMANUM - Helda
HUMANUM - Helda
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
moraalin, toisin kuin Küng väittää. 129<br />
41<br />
Myöskään se tosiasia, että ihmiset toimivat<br />
epämoraalisesti, ei kumoa tätä. Neuhaus käyttää esimerkkinä valehtelemista. Jos henkilö<br />
valehtelee, hän toiminnallaan implisiittisesti vahvistaa sen, että on ymmärtänyt ja hyväksynyt<br />
järkevänä ja oikeana kategorisen imperatiivin mukaisen moraalilain – hän ei vain tahdo yhtyä<br />
siihen. 130 Hän tuskin yhtyisi väitteeseen, että valehteleminen pitäisi kaikkien kohdalla sallia.<br />
Ihmisen moraalinen sekä epämoraalinen toiminta vahvistaa välttämättä itsessään moraalilain<br />
järkevyyden. Moraalin järkevyys tarkoittaa siis Kantille filofisen määritelmän mukaan etiikan<br />
sisäistä realismia: ihmisen on mahdotonta ”heittäytyä” moraalin ulkopuolelle. 131 Tästä voidaan<br />
johtaa väite, että vaikka Küng ei tunnu uskovan kantilaisen autonomisen objektiivisen järjen<br />
olemassaoloon ylipäänsä, itse maailmaneetos-projektikin on juuri moraalisen järjen vaatimus<br />
kantilaisessa mielessä.<br />
Järjen käsitteen osalta Küng liittyy Kantiin myös kieltäessään jumalatodistusten<br />
mahdollisuuden. Kantinkaan mukaan Jumalan olemassaoloa ei voida todistaa rationaalisesti,<br />
se on uskon asia. 132 Kant ei halunnut kieltää Jumalan olemassaoloa, hän vain halusi osoittaa,<br />
että transsendentista todellisuudesta ei saada tietoa järjen ja kokemuksen avulla. 133<br />
Hän<br />
ajattelee siis järjen metafyysisistä kyvyistä loppujen lopuksi yhtä pessimistisesti kuin Küng.<br />
Järjellä Kant tarkoittaa tässä kuitenkin teoreettista järkeä. Se järkevyys, josta Kant puhuu<br />
moraalin kohdalla – järki, jota Küng virheellisesti opponoi – on puolestaan käytännöllinen<br />
järki. 134<br />
129<br />
130<br />
131<br />
132<br />
133<br />
134<br />
Ks. toisaalta esim. MacIntyre 1981, 46.<br />
Neuhaus 1999, 38–39. Vrt. WW, 27.<br />
Ks. esim. 1793, 50, 51 sekä Aspelin 1958, 407. Etiikan sisäisestä realismista ks. tarkemmin Airaksinen 1987,<br />
21–23.<br />
Aspelin 1958, 402, 403; Greene 1960, xxxvii–xliii. Vrt. Schneewind 1998, 493–501. Juuri rationaliteetin<br />
erottaminen transsendenteista asioista erotti Kantin vallitsevasta rationalistisesta filosofiasta ja teologiasta.<br />
(Greene 1960, xii–xxvii; Aspelin 1958, 387, 393, 394, 402; Oittinen 1997.) Ks. myös C, 767–769; MS, 29.<br />
Siitonen 2001; ks. myös mm. Greene 1960, liii–lxv. Vrt. KGK, 194.<br />
Aspelin 1958, 404.