HUMANUM - Helda
HUMANUM - Helda
HUMANUM - Helda
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
25<br />
viittaa autonomiseen järkeen. Autonomisen järjen etiikka on ihmislähtöistä. Ihminen on<br />
kuitenkin rajallinen olento ja siten ”ehdollinen”. Ehdollisella voi perustella ehdotonta. Tästä<br />
seuraa, että autonominen järki osoittautuu paitsi käytännössä kykenemättömäksi motivoimaan<br />
moraalia, myös teoriassa kykenemättömäksi perustelemaan yleispätevää moraalia. Uskonto<br />
jää ainoaksi mahdollisuudeksi. 73 Küngin sanoin, auktoriteetin, joka viime kädessä perustelee<br />
moraalisen toiminnan täytyy olla ihmisen vastapuoli, ei hän itse. Tämän vastassa olevan<br />
auktoriteetin on oltava niin ikään olemukseltaan absoluuttinen, jotta se voisi perustella mitään<br />
absoluuttista moraalia. Küngin perusmotto on ”Vain ehdoton voi velvoittaa ehdottomasti.” 74<br />
Küng sitoo moraalin jumalauskoon velvollisuuseettisessä eli deontologisessa mielessä. Järki ei<br />
kykene perustelemaan moraalia nimenomaan velvollisuutena. Küngin mielestä<br />
velvollisuudessa on oltava kyse jonkinlaisesta ylirationaalisesta luottamuksesta, kokemuksesta<br />
ja ratkaisusta suhteessa subjektin vastapuoliseen velvollisuuden lähteeseen. 75<br />
Ihmisen on<br />
henkilökohtaisesti uskottava ehdottoman moraalisen auktoriteetin olemassaoloon. Tämä<br />
Küngin käsitys heijastaa hänen saamiaan vaikutteita dialektisesta teologiasta, jossa järki ja<br />
73<br />
74<br />
75<br />
Vrt. Brunner 1961, 399, 400: ”Ja, wenn Gott statt von mir gedacht zu werden, sich selbst mitteilte…! Das<br />
ware wohl nicht mehr bloss relative, sondern absolute Selbstmittelung, darum etwas, das mein Leben<br />
wahrhaftig veränderte. Dann würde der Ring meiner Ich-Einsamkeit den die Vernunft um mich legt,<br />
gesprengt.” (Kursivointi minun.)<br />
PWE, 77: ”Nur Unbedingtes kann unbedingt verpflichten [...] Mit einem allen Menschen quasi-eingeborenen<br />
’kategorischen Imperativ’ sich das Wohl aller Menschen zum Massstab des eigenen Handelns zu machen,<br />
kann man heute [...] nicht mehr rechnen. Nein, das Kategorische des ethischen Anspruchs, die Unbedingtheit<br />
des Sollens, lässt sich nicht vom Menschen, vom vielfach bedingten Menschen her, sondern nur von einem<br />
Unbedingten her begründen: von einem Absoluten her, das einem übergreifenden Sinn zu vermitteln<br />
vermag und das den einzelnen Menschen, auch die Menschennatur, ja, die gesamte menschliche<br />
Gemeinschaft umfasst und durchdringt.” On huomattava, että sana unbedingt tarkoittaa sekä ehdotonta että<br />
riippumatonta. Sana viittaa siis paitsi moraalin universalisoitavuuteen myös sen lähteen itsenäisyyteen<br />
suhteessa inhimilliseen, tässä tapauksessa epäilemättä ennen kaikkea järkeen. Tämä johtaa paitsi relativismin<br />
myös kaikenlaisen ylipäänsä relationaalisen moraaliteorian vastustamiseen. Ks. myös CW, 349; CC, 75, 83,<br />
85; RFV, 77; J, 62, 63; WW, 62. Vrt. Albert 1979, 64, 91, 92, 181–189; von Bredow 1992; Welker 1993a;<br />
1993b; Ng; Frühbauer 1997, 587, 588; Kuschel 1998, 468–470; Porter 2001, 117.<br />
WWW, 332: ”Die ’unbedingte Pflicht der Menschheit zum Dasein’ und so ’die Pflicht…zur Fortpflazung<br />
überhaupt’ könne rein philosophisch nicht auf ein fremdes Recht zurückgeführt werden, da es dafür kein<br />
Rechtssubjekt gäbe [...]” (Kursivointi minun.); C, 73: ”Ja, es geht im Christentum durchaus um die<br />
Wahrheit. Doch nicht rein theoretischen Vernunftwahrheiten, sondern praktische Glaubenswahrheiten sind<br />
hier gemeint, die in Erfahrung, Entscheidung und Tun gründen.” Vrt. CW, 540, 559; J, 79, 118, 405, 414,<br />
495, 497, 719, 728, 729; CA, 45.