12 Meidän ryhmä METSOVARTIO Metsovartio aloitti kokoontumiset 1946. Ryhmä hajaantui aikoinaan maailmalle, mutta kokoontuu edelleen vuosittain! Kainuun Museon Partiotoimintaa Kainuussa näyttelyn avajaisissa tapasin Aulis Kangasniemen, joka kertoi näyttelyn vitriinissä olevasta pokaalista. Sen oli saanut, kolmen kiinnityksen jälkeen, omaksi Kontiomäen Metsänpoikien Metsovartio. Ryhmä oli aloittanut yhteisen partiotaipaleen vuonna 1946 ja kokoontuu edelleen säännöllisesti vähintään kerran vuodessa. Juttu alkoi heti kiinnostamaan! Kontiomäki oli vilkasliikenteinen rautatien solmukohta sotien jälkeen. Siellä toimi useita erilaisia harrasteryhmiä, myös partio toimi vahvasti. Metsovartioon 1946 liittyneet pojat olivat 10-12 vuotiaita. Samaan aikaan aloitti myös Ilves- ja Susivartiot, mutta vain Metsot ovat edelleen kokoontuneet. Nykyisin he kutsuvat itseään ”homenokiksi” nimikkolintunsa lempinimen mukaan. Metsovartiossa aloitti kuusi poikaa ja he toimvat aktiivisesti vuoteen 1950 asti ja sen jälkeenkin käytiin mm. lapinvaellus 1952 joka suuntautui Kemiin, Rovaniemelle, Muonioon, josta suunnattiin Skibotteniin asti. Sen aikaiset varusteet eivät olleet kummoisia. Partiohuivi oli alusta asti kaikilla, mutta partioasut saatiin hankittua vasta muutaman vuoden kokoontumisen jälkeen. Aulis muistelee, että retkillä ja leireillä oli huopa peitteenä ja suojana lippukunnan ”tiipii” teltta, jossa ei maapohjaa lainkaan. Eväänä saattoi olla kotoa saatua laardia ja ruisleipää, joka paahdettiin nuotiolla. - se maistui kuin paahtoleipä ja sillä sitä jaksettiin jälleen eteenpäin. Keitettiin myös vatunlehti- tai puolukanlehtiteetä Aulis muistelee. - talvisella hiihtoretkellä oli kerran mukana yksi appelsiini, joka jäätyi ja siitä leikattiin siivuja ja jaettiin kaikkien kesken. Ryhmähenki oli hyvä, kokoontumiset olivat viikoittain yhden jäsenen kotona tai pihapiirissä. Taitomerkkejä suoritettiin paljon, mieleen on jääneet Leipurimerkki, Lehmänhoitajamerkki, Kokkimerkki, Titaa (sähköttäjämerk- Teksti: Tiitus Lahti Metsovartio 1949. Kuvassa Aulis Kangasniemi (vas), Juhani Ihalainen (pokaali kädessä), Hannu Löksy (takana) ja Matti Räsänen Kuva: Aulis Kangasniemen arkisto ki) sekä Solmuntekijämerkki. Metsovartiolla oli viiri, jossa tietysti Metson kuva. Sen yhden partiolaisen isä piirsi ja toitoisen äiti aplikoi. Viiri kulki mukana kaikilla retkillä. Vartio oli innokas kisaamaan. Talvikisassa 1949 saatiin palkintopokaaliin kolmas kiinnitys ja se voitiin tuoda ylpeänä kotiin. Aikuiseksi kasvaminen ja opiskeluvaihe piti lyhyen tauon kokoontumisissa, mutta sen jälkeen on kokoonnuttu vuosittain aina jonkun ”metson” kotona, välillä parikin kertaa vuodessa. Kokoontumiseen sisällytetään aina kuulumisten vaihto ja retki lähipaikkakunnalle tai jotain muuta ohjelmaa. Näin on koluttu Savonlinnan oopperajuhlat, Kainuun retkimaastot, ja Lahden hyppyrimäet. Ikä toki alkaa näkyä Metsovartion jäsenissä, mutta partiolaisuus ja sen tuoma arvomaailma pysyy mielessä. Kokoontumisia aiotaan jatkaa, niin pitkään kuin jalka liikkuu ja nuotiolaulut pysyvät muistissa. Metsovartio 2008. Kuvassa Aulis Kangasniemi (vas), Hannu Löksy, Matti Räsänen ja Aimo Ritaluoto Kuva: Aulis Kangasniemen arkisto
1 1 1