You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Hyökkälän yläaste<br />
Äidinkielen tutkielma<br />
Muinainen<br />
Egypti<br />
Tuusulassa 28.04.1995<br />
Kari Suhonen<br />
lk 9B
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Muinainen Egypti<br />
Sisällys<br />
1 Johdanto 1<br />
2 Egyptin sivilisaation synnyn edellytykset 1<br />
2.1 Niili 1<br />
2.2 Yhteisön syntymisen syyt 1<br />
3 Historialliset aikakaudet 2<br />
3.1 Esidynastinen kausi 2<br />
3.2 Thiniittivaltakunta 2<br />
3.3 Vanha valtakunta 2<br />
3.4 Ensimmäinen välikausi 3<br />
3.5 Keskivaltakunta 3<br />
3.6 Toinen välikausi 4<br />
3.7 Uusi valtakunta 5<br />
4 Uskonto 6<br />
4.1 Uskonto, oopiumia kansalle 6<br />
4.2 Uskonnon rakenne 7<br />
4.3 Luomiskertomus 7<br />
4.4 Eläintenpalvonta 8<br />
4.5 Vainajien palvonta 8<br />
5 Yhteiskunta 9<br />
5.1 Talous 9<br />
5.2 Laki ja oikeus 9<br />
5.3 Yhteiskuntaluokat 10<br />
5.4 Faaraot, elävät jumalat 10<br />
5.5 Yläluokka 10<br />
5.6 Keskiluokka 11<br />
5.7 Käsityöläiset ja talonpojat 11<br />
5.8 Alaluokka 11<br />
5.9 Naisen asema 11
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
6 Tiede 12<br />
6.1 Matematiikka 12<br />
6.2 Tähtitiede 12<br />
6.3 Lääketiede 12<br />
6.4 Kielitiede 13<br />
7 Kieli ja kirjoitustaito 13<br />
7.1 Kieli 13<br />
7.2 Kirjoitustaidon kehitys 13<br />
8 Arkkitehtuuri ja taide 14<br />
8.1 Arkkitehtuuri 14<br />
8.2 Pyramidit 14<br />
8.3 Hautakammiot 15<br />
8.4 Temppelit 15<br />
8.5 Veistokset 15<br />
8.6 Kuvaamataide 16<br />
9 Egyptologia 16<br />
10 Yhteenveto 16<br />
Lähdeluettelo<br />
Liitteet A-F
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 1<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Muinainen Egypti<br />
1 Johdanto<br />
Mielestäni ihmisen tulisi olla kiinnostunut oman lajinsa yhteiskunnallisesta kehityksestä.<br />
Nyky-yhteiskunnalle saattaa olla hyötyä esi-isiemme opeista ja kokemuksista. Ihmisen kehitysvaiheet<br />
alkuihmisestä nykyihmiseen ovat erittäin mielenkiintoisia. Ihmisen vaiheista<br />
etenkin ensimmäisten korkeakulttuurien synty ja kehittyminen ovat osoitus upeasta kehitysprosessista,<br />
jonka ihminen on historiansa aikana käynyt. Ensimmäiset korkeakulttuurit<br />
syntyivät suurten jokien varsille kuten Kiinassa Shang-kulttuuri, Intiassa Indus-kulttuuri,<br />
Mesopotamia ja Egypti.<br />
Tämä tutkielma on keskittynyt muinaisen Egyptin sivilisaation esittelemiseen. Laajoista<br />
Egyptin historiaa kuvaavista kirjoista ei aina saa niiden käsittelemistä aiheista kokonaiskuvaa<br />
helpolla. Normaaleissa tietosanakirjoissa on tiiviitä, mutta suhteellisen suppeita kuvauksia<br />
kyseisestä asiasta. Siksi tavoitteenani on tehdä kattava, helppotajuinen ja tehokkaasti<br />
jäsennelty tietopaketti, joka esittelee kaikkein oleellisimmat asiat muinaisen Egyptin upeasta<br />
sivilisaatiosta.<br />
2 Egyptin sivilisaation synnyn edellytykset<br />
2.1 Niili<br />
"Suuret virrat ja joet ovat sivistyksen äidinmaitoa." Tämä lause on käynyt kieltämättä toteen,<br />
koska varhaisimmat korkeakulttuurit syntyivät suurten jokien varsille. Niili loi puitteet<br />
Egyptin sivilisaation syntymiseen. Niilin laakso on Egyptin maaperällä todellinen<br />
"viljelysparatiisi", koska muualla Egyptissä levittäytyy kuiva ja karu autiomaa. (Crimberg<br />
1958, s. 43-44.)<br />
Niili on mahdollistanut kulttuurin kehityksen Egyptissä. Se tuotti maan, jolla <strong>egypti</strong>läiset<br />
alkoivat harjoittaa maataloutta. Niili tulvii vuosittain tuoden hedelmällistä lietettä virran<br />
rannoille ja suistoon eli deltaan. Hedelmällinen liete mahdollistaa Niilin ympäristössä lähes<br />
ympärivuotisen maatalouden harjoittamisen. (Crimberg 1958, s. 44.)<br />
2.2 Yhteisön syntymisen syyt<br />
Kulttuurin syntymiseksi ei riittänyt ainoastaan maan viljavuus. Jotta maa tuotti kunnon sadon,<br />
täytyi ihmisten tehdä yhteistyötä toistensa kanssa. Egyptissä sataa erittäin harvoin, ja ilman<br />
Niiliä Egypti olisikin autiomaata. Sen takia ihmisten oli liityttävä yhteen ja muodostettava<br />
järjestäytyneitä yhteiskuntia, jotka huolehtivat peltojen kastelujärjestelmien rakennuksesta.<br />
Kun <strong>egypti</strong>läiset olivat saaneet elämänsä perusedellytykset valmiiksi, niin heille jäi aikaa harrastaa<br />
taidetta, tiedettä ja kirjallisuutta. Näin syntyi henkinen kulttuuri, joka oli<br />
vuorovaikutuksessa aina aineelliseen kulttuuriin. (Crimberg 1958, s.43-45)<br />
Yhteinen kieli edesauttoi yhteisön syntymissä. Myös uskonto toi <strong>egypti</strong>läisiä<br />
yhtenäisemmäksi kansaksi.
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 2<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
3 Historialliset aikakaudet<br />
3.1 Esidynastinen kausi<br />
Egyptin esidynastinen aikakausi alkoi noin 3400 eKr. ja päättyi noin 3100 eKr. Tänä aikana<br />
Niilin maakunnat yhdistyivät kahdeksi kuningaskunnaksi, jotka olivat Ylä- ja Ala-Egypti.<br />
Ala-Egypti sijaitsi Niilin suistossa ja Ylä-Egypti kauempana Niilin yläjuoksulla. Tänä<br />
aikakautena maatalous alkoi kehittyä, siitä esimerkkinä ovat ensimmäiset puusta valmistetut<br />
aurat. Kuparikausi alkoi noin vuonna 3200 eKr. Hieroglyfikirjoitus alkoi kehittyä<br />
esidynastisen aikakauden alussa. (WSOY 1991, s.494)<br />
3.2 Thiniittivaltakunta<br />
Thiniittivaltakunta vallitsi Egyptissä noin 3100-2686 eKr. Tällä aikakaudella syntyivät<br />
Egyptin ensimmäiset dynastiat. Ylä-Egyptistä kotoisin oleva Menes yhdisti Ylä- ja Ala-Egyptin<br />
yhtenäiseksi kuningaskunnaksi alistamalla Ala-Egyptin. Perimätiedon mukaan Menes oli<br />
ensimmäisen dynastian perustaja ja ensimmäinen faarao. Hän perusti tuolloiselle Egyptille<br />
pääkaupungin, jonka nimeksi tuli Memfis. Joidenkin lähteiden mukaan Menes ei<br />
mahdollisesti olisi ollutkaan ensimmäinen 1. dynastian hallitsija tai tarusankari, vaan että 1.<br />
dynastia alkoi Kuningas Narmerista joskus 3100 - 3000 eKr.<br />
Kahdesta ensimmäisestä dynastiasta on säilynyt vain vähän tietoja. Ensimmäisten<br />
dynastioitten kuninkaat olivat luultavasti peräisin Abydoksen lähialueilta Ylä-Egyptistä.<br />
Tämä on päätelty heidän hautojensa sijainnista. Poliittiset olot olivat luultavasti aika<br />
levottomia. Valtakunnan rakennetta lujitettiin etenkin kehittämällä faaraon jumaluutta<br />
tukevaa symbolimaailmaa. (Koko Kansan Kirjakerho 1983, s. 166)<br />
3.3 Vanha valtakunta<br />
Egyptin Vanhan valtakunnan aika sijoittuu noin 2686-2181 eKr. välille. Tämän aikakauden<br />
sisällä olivat dynastiat 3-6. Egyptistä luotiin mahtava valtakunta tänä aikana. Vanhaa valtakuntaa<br />
voidaan myös kutsua myös pyramidien ajaksi. 4.-6. dynastian aikana <strong>egypti</strong>läiset<br />
tekivät joitakin sota-retkiä Siinain niemimaan paimentolaisheimoja vastaan. Egyptiläiset<br />
toivat norsunluuta, kultaa ja muita kalleuksia Nubiasta. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori,<br />
Ylikangas 1984, s. 31)<br />
3. dynastian perustaja oli Zoser, joka oli ensimmäinen varsinaisesti esiintyvä faaraohahmo.<br />
Arkkitehti Imhotep rakennutti hänen laskuunsa ensimmäisen hautamonumentin, joka aloitti<br />
<strong>egypti</strong>läisten pyramidinrakennuksen. Haudasta tuli noin 60 metriä korkea porraspyramidi,<br />
joka sijaitsi Memfiin länsipuolella Sakkarassa. Sen ympärille rakennettiin lukuisia<br />
temppeleitä ja valtava muuri.<br />
4. dynastian aikana rakennettiin Gizaan kolme suurta pyramidia. Rakennuttajina toimivat<br />
faaraot Kheops, Khefren ja Mykerinos. Heidän aikansa sijoittui noin 2600-2500 eKr. Pyramidit<br />
olivat faaraoiden jumalallisen aseman vertauskuvia. Egyptin talous ja suurin osa maan<br />
rakennusten ja taideteosten somistuksesta suunnattiin takaamaan faaraon olemassaolo kuoleman<br />
jälkeen. Faaraon uskottiin omaavan ikuisen elämän. Jotta muukin kansa pääsi osalliseksi<br />
siitä, niin heidän täytyi tulla haudatuksi faaraon läheisyyteen. Juhlamenot kuolleiden puolesta<br />
vahvistivat ideologista järjestystä, joka loi pohjan Egyptin taloudelle ja politiikalle. Tämä järjestys<br />
ei kuitenkaan kyennyt estämään sisäisiä kiistoja. 4. dynastiaa seurasi anarkian kausi.
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 3<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
5. dynastian aikana järjestys kyettiin palauttamaan. Auringonpalvonnasta tuli valtauskonto.<br />
Obeliskeja rakennettiin. Niillä oli pyramidimaiset huiput, jotka heijastelivat auringonsäteitä.<br />
Obeliskeista tuli tärkeitä palvontasymboleja. Kansalle auringonpalvonta ei merkinnyt paljoa.<br />
Auringonpalvonta lisäsi papiston vaikutusvaltaa kansaa ja faaraota kohtaan. Faaraon asema<br />
heikkeni, koska Ra ylitti hänet loistollaan ja oli hänen taivaallinen herransa ja isänsä. Papisto<br />
rikastui ja temppelien menot kasvoivat.<br />
Faarao jakoi maata virkamiehille, joista tuli maanomistaja-aatelia. Maa jaettiin piireihin,<br />
joiden kuvernöörin virka tuli ajan kanssa perinnölliseksi. Näin syntyi pienempiä valtakeskuksia<br />
ja keskusvalta heikentyi. Niilin pinta laski kohtalokkaan alas noin vuosina 2250-1950 eKr.<br />
Keskuslaitoksille kertyvä ruokaylijäämä pieneni tämän myötä. Valta heikentyi, koska se oli<br />
perustunut elintarvikkeiden jakoon eri ammatinharjoittajille.<br />
6. dynastian viimeinen hallitsija oli Pepi II, joka hallitsi perimätiedon mukaan maata jopa 90<br />
vuotta. Hän kuoli noin vuonna 2180 eKr. ja Memfiin keskusvalta romahti täysin. Tämä oli<br />
Vanhan valtakunnan päätös. (KKK 1983, s. 167-169)<br />
3.4 Ensimmäinen välikausi<br />
Ensimmäinen välikausi alkoi noin 2181 eKr. ja päättyi noin 1991 eKr. Suurimittaiset, tuottamattomat<br />
pyramidien rakennustoimet raunioittivat Egyptin talouden Vanhan valtakunnan aikana.<br />
Sen vuoksi Egypti sortui sisäiseen sekasortoon ja nälänhätään. Tätä kautta kutsutaan<br />
ensimmäiseksi välikaudeksi, jota hallitsivat dynastiat 7.-11. Noin vuonna 2 000 eKr. Egyptin<br />
kuparikausi loppui ja esineitä alettiin valmistaa pronssista (pronssikausi). (WSOY 1991, s.<br />
494)<br />
Dynastioiden 7.-10. aikana vallitsi sisäpoliittinen hajaannus. Maata hallitsivat kuvernöörit,<br />
jotka olivat maa-alueidensa melko riippumattomia kuninkaita. Nämä kuvernöörit muodostivat<br />
kaksi liittoumaa Egyptiin. Liittoutumien keskus-paikkoina toimivat pohjoisessa<br />
Herakleopolis ja etelässä Theba. Liittoutumien kuningashuoneiden lukumäärästä (kaksi) johtuen<br />
on vaikeaa päätellä montako dynastiaa ensimmäisen välikauden aikana hallitsi.<br />
Paikallisia jumalia alettiin palvella.<br />
11. dynastian alussa faarao Mentuhotep yhdisti Egyptin armeijansa avulla. Thebasta tuli näin<br />
pääkaupunki. Vahvaa valtionhallintoa ei kyetty luomaan. Mentuhotep III:n syöksi vallasta<br />
hänen visiirinsä Amenemhet. Tähän päättyi 11. dynastia. (KKK 1983, s. 169)<br />
3.5 Keskivaltakunta<br />
Keskivaltakunta sijoittui noin vuosien 1991-1786 eKr. välille. Keskivaltakunnan aikana oli<br />
vain yksi dynastia (12.). Sen perustaja oli Amenemhet. 12. dynastia perustui voimakkaaseen<br />
valtiovaltaan. Tänä aikana pyramideja alettiin jälleen rakentaa. Tosin ne olivat selvästi<br />
pienempiä kuin Vanhan valtakunnan aikana rakennetut. Aiemmin valtionvaltaa heikensi<br />
perimisjärjestys. Tämän vuoksi faarao ottikin tästä lähtien itselleen hallituskumppanin, joka<br />
varmisti jatkuvuuden ja vähensi faaraon kuoleman jälkeisiä riitaisuuksia. Amenemhet I<br />
hallitsi poikansa Sesostriksen kanssa. Koko 12. dynastian aikana hallitsivat samannimiset<br />
faaraot (järjestysluku muuttui). (KKK 1983, s. 169)<br />
Dynastialla oli vahvempi ote maakuntien kuvernööreihin kuin sisäisen hajaannuksen aikana.<br />
Tämä saatiin aikaan siten, että otettiin lisää maata keskushallinnon valvontaan. Suuria kastelujärjestelmiä<br />
rakentamalla uusia alueita saatiin viljelyskäyttöön. Etenkin Amenemhet III on
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 4<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
erityisen tunnettu kanavointitöistään Faijumin lähistöllä. Faijum sijaitsee Niilin länsipuolella<br />
ja on joen pintaa alempana. Noihin aikoihin (n. 1840-1823 eKr.) Faijum oli suuri tulvavesien<br />
muodostama järvi. Amenemhet III rakennutti valtavan padon, jonka tehtävänä oli säädellä<br />
veden tuloa Niilistä Faijumiin. Alue kuivui ja 11000 neliökilometriä maata vapautui viljelyskäyttöön.<br />
(KKK 1983, s. 170)<br />
Egypti laajensi alueitaan 12. dynastian aikana. Egyptin sotavoimat valtasivat Nubian.<br />
Egyptiläiset rakensivat monia linnakkeita 1. ja 3. kataraktin eli Niilin koskien väliin. Linnoituksissa<br />
asui Assuanin ruhtinaan alaisia <strong>egypti</strong>läisiä ja nubialaisia sotureita. Linnoituksien<br />
puolustajat olivat varustautuneet kivikärkisillä nuolilla. Vain valiojoukoilla oli pronssisia<br />
aseita. Suurimpia linnoituksia vartioi enintään 300 miestä. Linnoitusten tehtävänä oli<br />
varmistaa kaupankäynti eteläisten alueiden kanssa. Egyptiläiset louhivat kuparia. Egypti<br />
hankki etelästä norsunluuta, ebenpuuta ja orjia. Paimentolaiskansoja hyökkäsi linnoituksiin<br />
aika ajoin. Paimentolaiset olivat myös uhkana kauppa-teillä ja nubialaisen viljelysväen<br />
keskuudessa. Kerman ympäristössä kolmannen kataraktin eteläpuolella kehittyi nubialainen<br />
päällikkökunta. Se kilpaili Egyptin keskusvallan kanssa kaupan valvonnasta.<br />
Egyptillä oli kauppasuhteita pohjoisessa Levantin kaupunkien kanssa. Egyptillä oli puuntarve<br />
ja etenkin Bybloksesta tuotava seetri oli Egyptille erityisen tärkeää. Egyptin kulttuuri antoi<br />
vaikutteita Levantille. Egypti laajensi kauppateiden verkostoaan Keskivaltakunnan aikana.<br />
Verkko kattoi suuria osia Välimeren itäisestä osasta. Kreeta ja Kypros kuuluivat myös tähän<br />
alueeseen. Erityisesti Kreetalta tuotiin keramiikkaa, jota käytettiin kuljetusastioina. Tärkein<br />
Kyprokselta tuotava tuote oli kupari.<br />
Keskivaltakunnan aikana uskonnossa palvottiin Osirista, kuoleman jumalaa, joka oli myös<br />
elämän ja hedelmällisyyden lähde. Tällä kaudella Egyptin taide oli parhaimmillaan ja kirjallisuuskin<br />
kehittyi. (KKK 1983, s. 170)<br />
3.6 Toinen välikausi<br />
Toisen välikauden aikaa vietettiin noin vuodesta 1786 eKr. noin vuoteen 1567 eKr. Toisen<br />
välikauden aikana Egypti koki poliittisen hajaantumisen kauden, jolloin dynastiat 13.-17 olivat<br />
vallassa. Egyptin pääkaupunkia vaihdeltiin useaan otteeseen. Egyptin valtiojärjestelmä oli<br />
heikko, koska se käytti liian vähän fyysistä valtaa. Egyptiläiset käyttivät tehokkaasti<br />
uskonnollisia symboleja, mutta sekään ei riittänyt. (KKK 1983, s. 171)<br />
13. dynastian aikana paikallinen ryhmittymä loi oman yhteisönsä deltan alueelle. Sen<br />
keskuspaikaksi tuli Xois. Memfiksessä hallitsi toinen dynastia. Luultavasti Egyptissä oli tuolloin<br />
useampia dynastioita, jotka hallitsivat maata faaraomaiseen tyyliin. Suurten maaalueitten<br />
omistajat riitaantuivat usein toistensa kanssa ja peltojen kastelu-järjestelmä rappeutui.<br />
Hykso-niminen vieras kansa alkoi perustaa siirtokuntia delta-alueelle. He alistivat suuren<br />
osan Egyptiä ylivoimaisella hevosiin ja sotavaunuihin perustuvalla armeijalla. He tulivat<br />
idästä Levantin kautta. Ei tiedetä, keitä hyksot olivat. Mahdollisesti he olivat<br />
indoeurooppalaisia. Memfis valloitettiin noin vuonna 1674 eKr. Valloittajana oli hyksokuningas<br />
Salibis. Noin vuonna 1933 eKr. 13. dynastia romahti.<br />
Xoiksin hallitsijat lasketaan 14. dynastiaan, koska he säilyttivät itsenäisyytensä. Hyksot<br />
perustivat valloittamilleen alueilleen 15. ja 16. dynastian. Sotatekniikka Egyptissa kehittyi<br />
hyksojen myötä. Pronssin käytössä edistyttiin myös.
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 5<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Theba ei alistunut kokonaan hyksojen valtaan. Thebalaisilla oli suhteellisen riippumaton<br />
asema, vaikka he maksoivatkin pakkoveroa hyksoille. Heillä oli oma dynastiansa, jonka järjestysluku<br />
oli 17. (KKK 1983, s.169-172)<br />
3.7 Uusi valtakunta<br />
Uusi valtakunta syntyi noin vuonna 1567 eKr. Uuden valtakunnan loppu ajoittuu noin<br />
vuoteen 1085 eKr. Tänä aikakautena Egypti vapautui hyksojen vallasta ja siitä tuli suurvalta.<br />
Dynastiat 18.-20 olivat vallassa. (KKK 1983, s. 172)<br />
18. dynastia<br />
Theban hallitsijat onnistuivat karkottamaan hyksot. Etenkin kuningas Khamosis oli yksi<br />
suurista alueittenvaltaajista. Hänen veljensä ja seuraajansa Amosis I valloitti hyksojen pääkaupungin<br />
Avariksen ja onnistui lyömään hyksot lopullisesti. Hän perusti 18. dynastian.<br />
(KKK 1983, s. 172)<br />
18. dynastian aikana rauhantahtoisista <strong>egypti</strong>läisistä tuli sotureita. Totmes I hallitsi Egyptiä<br />
kymmenen vuotta. Vuosi oli noin 1504 eKr. Tällöin Egyptistä oli tullut todellinen suurvalta,<br />
jonka alueet olivat suuremmat kuin koskaan. Nubia valloitettiin 4. kataraktiin saakka ja siitä<br />
tuli Egyptin maakunta koko Uuden valtakunnan ajaksi. Egypti alisti myös Kusin<br />
riippumattoman kuningaskunnan. Totmes I:n johdolla <strong>egypti</strong>läiset sotajoukot etenivät<br />
Syyriaan ja Palestiinaan aina Eufrat-joelle saakka. Syyria ja Palestiina velvoitettiin<br />
maksamaan veroa Egyptille , jotta Egypti suojelisi niitä. Levantin kaupunkivaltiot pakotettiin<br />
maksamaan veroa Egyptille ja hyväksymään faaraon valta. Egyptin armeija turvasi faaraon<br />
edut näillä alueilla. (KKK 1983, s. 172-173)<br />
Egyptiläiset suhtautuivat Nubialaisiin kielteisesti. Nubialaisia pidettiin laiskoina ja epäluotettavina.<br />
Egyptiläiset toivat Nubiasta kultaa, norsunluuta ja puuta. He ottivat nubialaisia orjiksi.<br />
Egyptiläiset kasvattivat nuoria ylhäissyntyisiä nubialaisia, jotka etääntyivät omasta<br />
kansastaan ja alkoivat kannattaa <strong>egypti</strong>läistä maailmankatsomusta. (KKK 1983, s. 173)<br />
Egyptin valtakoneistosta tuli erittäin vahva 18. dynastian aikana. Egypti muodosti palkkaarmeijan<br />
ja poliisejakin värvättiin. Egyptin politiikka muuttui palkka-armeijan myötä. Egyptin<br />
yhteiskuntaluokat alkoivat erikoistua. Nämä ryhmät kilpailivat toistensa kanssa ja se<br />
heijastui politiikan kehittymiseen. (KKK 1983, s. 173)<br />
Egyptiä hallitsi faarao, jonka hallinnon peruste oli, että häntä palvottiin jumalana. Näinä<br />
aikoina auringonjumala Ra yhdistettiin valtionjumala Amonin kanssa ja näin syntyi Amon-<br />
Ra. Faaraon katsottiin olevan Amon-Ran poika. Faaraolla oli yksinvaltius Egyptissä. (KKK<br />
1983, s. 173)<br />
Faarao Ekhnaton (1353-1336 eKr.) poisti Egyptin monijumalaisen uskonnon.<br />
Valtakunnanjumala Amon syrjäytettiin hänen toimestaan. Tilalle synnytettiin<br />
yksijumalaisuuteen perustuva kultti, jonka jumalaksi Ekhnaton asetti auringonjumalan, jonka<br />
hän nimesi Atoniksi. Ekhnatonin pyrkimyksenä oli heikentää Amonin papiston valtaa, jonka<br />
seurauksena hän itse tuli mahtavammaksi. Ekhnatonin kaksi vävyä olivat hänen seuraajiaan<br />
Egypti faaraoina. Toinen heistä oli nimeltään Tutankhaton (elää Atonissa), mutta hän joutui<br />
muuttamaan nimeään, kun Amonin papisto sai valtansa takaisin. Hänen uudeksi nimekseen<br />
tuli Tutankhamon (elää Amonissa). (KKK 1983, s. 174)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 6<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
18. dynastian loppupuolella valtapeli muuttui monimutkaiseksi ja sen seurauksena Egyptissä<br />
vallitsi jatkuva valta-taistelu. Egyptin hallitsema alue pienentyi kun heettiläiset valtasivat<br />
Levantin itselleen. (KKK 1983, s. 174)<br />
18. dynastian aikana Egypti oli erittäin rikas. Hyvänä osoituksena siitä ylimystö rakensi<br />
Kuninkaiden laaksoon rikkaita hautoja. (KKK 1983, s. 174)<br />
19. dynastia<br />
Levantti otettiin jälleen Egyptin valvontaan 19. dynastian aikana. Dynastian ensimmäisenä<br />
faaraona toimi Ramses I. Hänen kuoltuaan Egyptissä alkoi noin 1320 eKr. ramssessidien kausi,<br />
joka kesti noin 250 vuotta. (KKK 1983, s. 174-175)<br />
Egyptin viimeinen suuri faarao oli Ramses II. Hänen tärkein päämääränsä oli palauttaa<br />
Egyptin suurvalta-asema. Egyptiläiset ottivat rajusti yhteen heettiläisten kanssa ratkaisematta<br />
jääneessä Kadesin taistelussa Pohjois-Syyriassa noin 1284 eKr. He taistelivat Levantin<br />
omistuksesta. Noin vuonna 1269 eKr. <strong>egypti</strong>läiset ja heettiläiset solmivat rauhan, joka sinetöitiin<br />
Ramses II:n mennessä avioon heettiläiskuninkaan Hattusilis III:n tyttären kanssa.<br />
(KKK 1983, s. 175)<br />
Ramses II rakennutti lukuisia monumentaalirakennuksia. Thebassa sijaitseva Ramseksen<br />
temppeli ja Nubiassa sijaitseva Abu Simbelin kalliotemppeli olivat hänen kuu-luisimpia rakennelmia.<br />
Ramses II toimesta Egyptin pääkaupunki siirrettiin ensin delta-alueelle Avarikseen<br />
ja sen jälkeen Ramses II itse rakennuttamaan Pi-Ramsekseen, jota myöhemmin kutsuttiin<br />
Taunukseksi. (KKK 1983, s. 175)<br />
Vuodesta 1220 eKr. lähtien "merikansat" ja Libya liittolaisineen hyökkäilivät Egyptiin.<br />
Egyptin valtiovalta alkoi heikentyä. Egypti kykeni kuitenkin lyömään vihollisensa vielä takaisin.<br />
(KKK 1983, s. 177)<br />
20. dynastia<br />
20. dynastia päätti Egyptin Uuden valtakunnan ajan. Ramses III oli Egyptin viimeinen<br />
mainittava faarao. Hänen ja hänen seuraajiensa aikana Egypti menetti valtaansa Levantissa ja<br />
muilla alueilla. Egyptissä vallitsi nälänhätä. Egyptissä esiintyi yhä enemmän hautojen<br />
ryöstelyä ja muuta epäjärjestystä. Lopulta faaraoiden valta rapistui. (KKK 1983, s. 177)<br />
Uusi valtakunta päättyi, kun Thebassa toimiva Amonin papisto otti vallan käyttäen Egyptin<br />
sisäistä valtataistelua hyväkseen. (KKK 1983, s. 177)<br />
4 Uskonto<br />
4.1 Uskonto, oopiumia kansalle<br />
Ihmiset kokoontuivat yhteen uskonnollisten kuvitelmien ja niihin liittyvien juhlamenojen<br />
vuoksi. Uskonto oli Egyptissä yksi sivilisaation rakennepylväs, sillä se edesauttoi yhtenäisen<br />
valtion synnyssä. Uskonnon avulla hallitsijan valta kasvoi, koska uskonto saneli yhteisölle<br />
tiettyjä perus-sääntöjä. Egyptin kulttuuri oli täysin sidoksissa uskontoon, mikä näkyi<br />
<strong>egypti</strong>läisten arkielämässä erilaisina rituaaleina ja sääntöinä. Jokaisessa <strong>egypti</strong>läisessä<br />
kodissa oli jumalia esittäviä kuvapatsaita. (Garnett 1966, s. 108)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 7<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
4.2 Uskonnon rakenne<br />
Egyptin uskonto oli monijumalainen kokonaisuus eli se oli polyteistinen. Kun muinaiset<br />
<strong>egypti</strong>läiset etsivät selityksiä eri luonnonilmiöille ja asioille, niin he alkoivat uskoa, että<br />
jokaisella asialla on oma jumalansa. Näille sadoille eri jumalille oli luotu oma muoto ja nimi.<br />
Egyptin uskontoa leimasi ajatus ihmistä kuoleman jälkeen odottava rangaistus tai palkkio.<br />
(Garnett 1966, s. 108)<br />
Egyptin jumalat kyetään jakamaan neljään perusryhmään:<br />
1) Oli jumalia, joita edusti eläin tai osa siitä ja jotka olivat alkujaan esidynastiselta ajalta<br />
olevia heimojumalia<br />
2) Osiris-kulttiin liittyvät jumalat elivät manalassa osallistuen vainajien sielujen<br />
tuomitsemiseen.<br />
3) Faaraoiden suojeluun keskittyivät omat jumalansa.<br />
4) Ra-kulttiin liittyvät jumalat, joilla oli omat tietyt tehtävänsä muodostivat oman<br />
ryhmänsä. Suurin osa Egyptin jumalista oli paikallisia. (Garnett 1966, s. 109)<br />
Egyptin jumalien keskinäiset suhteet vaihtelivat eri aika-kausina. Mahtavimpia Egyptin<br />
jumalista olivat Amon (ylin), Ra (aurinko), Isis (äitijumalatar), Osiris (kasvillisuus, hyvyys ja<br />
manala) ja Horus (taivas). (Katso liite C) (Garnett 1966, s. 109)<br />
Jumalille rakennettiin komeita temppeleitä, joita koristivat lukemattomat jumalmaalaukset.<br />
Maalauksissa ei koskaan kuvattu faaraoista huolehtivia jumalia. Itse faaraon uskottiin olevan<br />
myös jumala. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori, Ylikangas 1984, s. 43)<br />
4.3 Luomiskertomus<br />
Lähes kaikilla maailman uskonnoilla on oma tarinansa maailman synnystä. Egyptiläiset eivät<br />
tässäkään asiassa jääneet muita huonommaksi. Egyptin uskonnon luomiskertomus kuvattiin<br />
useita kertoja seinämaalauksissa ja papyrosteksteissä. Luomiskertomukseen lisättiin hiljalleen<br />
uusia piirteitä. (Garnett 1966, s. 108)<br />
Egyptin luomiskertomus kuului suurin piirtein näin: "Aikojen alussa maailma oli<br />
vedenpeitossa. Auringonjumala Ra käänsi katseensa kohti tätä suurta valtamerta lämmittäen<br />
sen veden. Hänen säteidensä voimasta versoi lootus-kukka, jonka sisältä ilmestyivät Ran<br />
neljä lasta: Geb, Shu, Tefnut ja Nut. Geb asettui valtameren päälle, ja hänen ruumiistaan versoivat<br />
kevään siemenet. Shu ja Tefnut seisoivat Gebin päällä ja kohottivat sisartaan Nutia<br />
korkealle päittensä yläpuolelle. Kun Ra näki, mitä oli tapahtunut ja koska Shu ja Tefnut olivat<br />
henkiä, teki hän heistä ilman. Nutista hän teki taivaan peittäen tämän ruumiin jalokivillä,<br />
jotka ovat nyt tähtiä."<br />
"Geb ja Nut rakastivat toisiaan ja saivat neljä lasta, joiden nimet olivat Osiris, Isis, Nephtys ja<br />
Seth. Osiris ja Isis rakastuivat toisiinsa, mutta mustasukkainen Seth tappoi Osiriksen,<br />
paloitteli tämän ruumiin ja hautasi palaset sinne tänne pitkin koko Egyptiä. Isis, joka rakasti<br />
aviomies-veljeään, etsi kuitenkin kaikkialta näitä palasia ja löydettyään lopulta viimeisenkin<br />
hän pyysi suurta Ra-jumalaa puhaltamaan niihin jälleen elämän. Näin tapahtuikin ja koska<br />
Osiris oli jo maistanut kuolemaa, hänestä tuli Manalan jumala."<br />
"Osiriksen lähdettyä kuolleitten valtakuntaan, synnytti Isis hänelle pojan, Horuksen, joka<br />
kosti isänsä puolesta sedälleen Sethille. Aikaa myöten Horuksesta tuli Egyptin hallitsija."<br />
(Garnett 1966, s. 108-109)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 8<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
4.4 Eläintenpalvonta<br />
Jokaisella Egyptin seudulla oli oma paikallisjumalansa, jonka oletettiin ottaneen jonkun<br />
eläimen tai kasvin asunnokseen. Sen vuoksi useat jumalat kuvattiin eläimenpäisinä. Tiettyjen<br />
eläimien luontaiset ominaisuudet viehättivät <strong>egypti</strong>läisiä ja hiljalleen <strong>egypti</strong>läisten tunteet tätä<br />
eläintä kohtaan muuttuivat jumalana palvomiseksi. Osoituksena <strong>egypti</strong>läisten<br />
eläintenpalvonnasta on löydetty valtavia määriä palsamoituja eläimiä, kuten apinoita,<br />
petolintuja, kissoja, pikkunisäkkäitä, kovakuoriaisia, härkiä, sakaaleja ja jopa kaloja.<br />
Eläimille on tehty hautakammioita ja temppeleitä.<br />
Kissat olivat erittäin suosittuja kotieläiminä Egyptissä, mikä johtui etenkin siitä, että ne<br />
pitivät <strong>egypti</strong>läisten asunnot rotista, myyristä, skorpioneista ja käärmeistä. Egyptiläisten lempieläin<br />
oli koira.<br />
Kaikista pyhin <strong>egypti</strong>läisten palvoma eläin oli apishärkä, jota palvottiin Ptah-jumalana. Sillä<br />
oli kaksitoista erityistä tuntomerkkiä ja sitä ruokittiin kuninkaallisesti. Sen vuoksi uhrattiin ja<br />
järjestettiin suuria juhlia. Sen kuollessa Egyptiin julistettiin maansuru, joka kesti uuden apiksen<br />
löytymiseen saakka. Uusi apis vietiin suurten juhlallisuuksien myötä Menfiiseen, jossa<br />
Ptahin päätemppeli sijaitsi. Koko Egypti valtasi uuden apiksen löytyessä suunnaton riemu.<br />
Pyhistä eläimistä huolehdittiin erityisen tarkasti. Ne ruokittiin hyvin ja niille oli nimetty omat<br />
pappinsa ja hoitajansa, jotka olivat kansan keskuudessa erittäin kunnioitettuja. (Crimberg<br />
1958, s. 297-310)<br />
4.5 Vainajien palvonta<br />
Egyptiläiset uskoivat kuoleman jälkeiseen elämään. He valmistautuivat siihen rakentamalla<br />
mahdollisuuksiensa mukaan itselleen hautapaikan. Faaraoiden haudat olivat luonnollisesti<br />
komeimpia. Varakkaiden ruumiit palsamoitiin, jotta niiden säilyminen oli taattu. Kun<br />
kuolleen sielu palasi retkiltään maan päälle, se saattoi tunnistaa säilytetyn ruumiin.<br />
Palsamoidessaan eli muumioidessaan <strong>egypti</strong>läiset saivat tarkat ihmisruumiin anatomiset tiedot.<br />
Palsamointi oli suoranaisesti taidetta. Palsamointi aloitettiin poistamalla ruumiista<br />
sisäelimet sydäntä lukuunottamatta vainajan vatsaan tehdystä pienestä viillosta. Sen jälkeen<br />
jokainen elin puhdistettiin tarkoin. Pehmeät kudokset poistettiin vatsaontelosta huuhtomalla<br />
se seetriöljyllä. Aivot poistettiin sierainten kautta. Kalloon jääneet aivokudoksen jäänteet liuotettiin<br />
seetriöljyn ja mausteiden sekoituksella.<br />
Elimet ja ruumis pantiin natriumoksidijauheeseen noin kuukaudeksi. Kun ruumis ja elimet oli<br />
otettu pois siitä, ne pestiin hajusteiden ja mausteiden sekoituksessa. Kuivatut sisäelimet<br />
kiedottiin yksi kerrallaan puuvillakankaaseen ja pantiin vatsaonteloon tai ruukkuihin. Vatsaonteloon<br />
laitettiin täyteainetta ja viilto ommeltiin kiinni.<br />
Natriumkäsittelyn vahingoittamien hiuksien joukkoon laitettiin tekohiuksia ja silmäkuoppiin<br />
asetettiin maalatut silmät.<br />
Sen jälkeen oli vuorossa palsamoinnin vaikein osa, joka oli kasvojen kutistuneitten piirteitten<br />
ja ruumiin palauttaminen entiselleen. Se tehtiin käyttämällä plastiikkakirurgisia taitoja.<br />
Pienten viiltojen kautta työnnettiin ihon alle muotoiltuja kangaspalasia. Suuhun laitettiin<br />
täytettä, jotta posket pysyisivät luonnollisen näköisinä. Sen jälkeen kasvot ja mahdollisesti
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 9<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
muukin ruumis maalattiin maanvärillä, okralla. Miehet maalattiin punaisella ja naiset keltaisella.<br />
Kun kaikki edeltäneet toimenpiteet oli tehty, ruumis kiedottiin käärinliinoihin. Liinat oli sivelty<br />
hartsilla. Kääriminen oli hidasta puuhaa, sillä käärinliinojen pituus saattoi olla yli kaksi<br />
kilometriä.<br />
Palsamointi kesti noin 70 päivää. Palsamoitu ruumis sijoitettiin puusta valmistettuun ihmisen<br />
muotoiseen arkkuun, joka sijoitettiin hautakammioon. (Oy Valitut Palat 1987,s. 47-48)<br />
5 Yhteiskunta<br />
5.1 Talous<br />
Egyptin talouteen kuului pääasiassa maatalous, jonka parissa suurin osa väestöstä toimi. Se<br />
oli kehitetty tehokkaaksi luomalla taitavasti suunnitellut kastelujärjestelmät. Egypti olikin<br />
omavarainen elintarvikkeiden suhteen.<br />
Egyptin talous ei käsittänyt pelkästään maataloutta, sillä se perustui myös maasta saatujen<br />
raaka-aineiden varaan, joita olivat esimerkiksi kulta, hopea, kupari ja useat kivilajit. Kaikkia<br />
raaka-aineita ei suinkaan saatu Egyptin rajojen sisältä, vaan retkikuntia jouduttiin lähettämään<br />
hankkimaan tarvittavia raaka-aineita muualta.<br />
Egypti piti yllä kauppasuhteita useiden alueiden kanssa. Kauppa ulottui itäisen Välimeren<br />
rannikolle ja myös Kyprokselle ja Kreetalle. Kaupankäynti kuului vaihdantatalouteen.<br />
Egyptin kauppa vaikutti siihen, että Libanonin rannikolle syntyi kukoistavia<br />
kauppakaupunkeja, ja alueen asuttajista foinikialaisista tuli vanhan ajan tunnetuin kauppakansa<br />
ja kulttuurivaikutteiden välittäjiä Välimeren piirissä.<br />
Voimakkaille valtiolle kuten Egyptille oli edunmukaista myös valloittaa eri alueita<br />
varmistaakseen raaka-aineiden saanti. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori, Ylikangas 1984,<br />
s. 36-39)<br />
5.2 Laki ja oikeus<br />
Muinaisen Egyptin kehityshistoria oli erittäin pitkä. Sen aikana käytetyt lait muuttuivat<br />
varmasti aika rajusti. Meidän päiviimme saakka on säilynyt vain yksi muinaisen Egyptin lakikokoelmista.<br />
Sekin on varsin vaillinainen. Se on Egyptin 19:nnen dynastian alkupuolelta eli<br />
Uuden valtakunnan ajalta. Sen teksteistä saa jonkinlaisen kuvan muinaisen Egyptin eri laeista.<br />
Rangaistuksien aiheina olivat väärinkäytökset suhteellisen alkeellisessa veronkannossa.<br />
Veronkanto oli alkeellista, koska rahaa ei käytetty. Maanpettäjät, murhaajat, aviorikkojat ja<br />
haudanryöstäjät saivat myös rangaistuksensa. Muinaisen Egyptin<br />
oikeudenkäyntimenetelmästä on säilynyt paljon tietoja. Jotta rikolliset saatiin oikeudessa tunnustamaan,<br />
heitä kidutettiin.<br />
Rikollisten rankaisutavat olivat suhteellisen julmia. Tosin <strong>egypti</strong>läiset olivat<br />
oikeudenkäytössään useita muita sen ajan kansoja lempeämpiä, ja heidän langettamissa rangaistuksissa<br />
oli enemmän sosiaalisia kuin fyysisia rankaisukeinoja. Tavallisin rangaistus oli<br />
ruoskiminen. Rangaistus saattoi olla kunnian menettäminen tai vaikkapa kielen, nenän tai
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 10<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
korvien pois leikkaaminen. Välttyäkseen tuomiolta joillakin valtiollisilla rikollisilla oli oikeus<br />
tehdä itsemurha. Myös kuolemanrangaistuksia annettiin, joita olivat esimerkiksi elävältä polttaminen<br />
ja silpominen. Egyptiläiset saattoivat myös karkottaa kansalaisiaan maastaan.<br />
(Crimberg 1958, s. 293-296)<br />
5.3 Yhteiskuntaluokat<br />
Maatalousyhteiskunnassa muodostui työnjakoa ihmisten kesken ja lopulta syntyi eri yhteiskuntaluokkia,<br />
joilla oli tietyt tehtävät ja erilaiset oikeudet. Tämä muutos eri yhteiskunta-luokkiin<br />
ei ollut ristiriidaton ja fyysisiä välienselvittelyjä tapahtui. Eri yhteiskuntaluokkien olot<br />
vaihtelivat Egyptin historiallisten kausien myötä, mutta ne kuitenkin pysyivät pääpiirteissä<br />
samoina. Egyptin yhteiskunnan pystyi jakamaan neljään pääluokkaan, jotka olivat yläluokka,<br />
keskiluokka, käsityöläiset ja talonpojat, alaluokka eli orjat. Ylimpänä Egyptin yhteiskunnassa<br />
oli Faarao. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori, Ylikangas 1984, s. 39)<br />
5.4 Faaraot, elävät jumalat<br />
Egyptin kuningasta nimitettiin faaraoksi. Faarao oli Egyptin hallitsijana despootti eli kiistaton<br />
yksinvaltias, jolla oli rajaton valta alamaisiinsa. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori, Ylikangas<br />
1984, s. 39) Häntä palvottiin jumalana. Faaraossa yhdistyivät elämän ja kuoleman<br />
vastakohdat. Kun faarao eli, hänen uskottiin ruumiillistuvan Horuksena. Kuoltuaan faarao samastui<br />
Osirikseen, joka oli hänen mytologinen isänsä. Osiris, kuoleman valtakunnan hallitsija<br />
siitti kaikki faaraot taivaanjumalatar Hathorin kanssa. Välillä uskottiin myös auringonjumala<br />
Ran olevan faaraoiden isä. Faarao teki eläväksi ikuisen, kuolemattoman muodon, jota<br />
kutsuttiin nimellä Maat, joka tarkoittaa totuutta eli oikeaa järjestystä. Faaraot tekivät tuon<br />
ideologisen maailmanjärjestyksen todellisiksi teoissaan. Kansan usko tähän oli faaraoiden<br />
vallan varsinainen edellytys. (KKK 1983, s. 166-168)<br />
5.5 Yläluokka<br />
Faaraon valtaa rajoitti kuitenkin käytännössä kulloinenkin yläluokka, jonka muodostivat<br />
suurtilanomistajat ja papisto ja kirjurit.<br />
Faarao lahjoitti laajoja maa-alueita virkamiehilleen ja sotapäälliköilleen heidän Egyptin<br />
yhteiskunnalle suorittamia palveluksia vastaan. Usein maa-alueisiin oli sidottu perinnöllinen<br />
oikeus. Tämä yläluokka tuli ajoittain erittäin voimakkaaksi ja nämä mahtimiehet riitaantuivat<br />
toistensa kanssa ja Egypti jakaantui heidän hallitsemiin maa-alueisiin. Faarao oli näille<br />
alueille yhteinen hallitsija, ja lopulta hän menetti mahdollisuutensa vaikuttaa asioiden kulkuun.<br />
Nämä välikaudet olivat hajaannuksen ja sisäisen heikkouden leimaamia. (Hannula,<br />
Mäkelä, Peltovuori, Ylikangas 1984, s. 39-40)<br />
Papisto toimi välittäjänä faaraon ja jumalallisen maailmanjärjestyksen kesken ja heillä oli<br />
vahva asema muinaisessa Egyptissä. (KKK 1983, s. 163) Kirjurit koulutettiin tehtäviinsä<br />
erityisissä kouluissa. He hallitsivat kirjoitus- ja lukutaidon osaten myös laskea.<br />
Kirjurien tehtävä oli muinaisessa Egyptissä siinä määrin keskeinen, että voidaan puhua erityisestä<br />
kirjurikulttuurista. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori, Ylikangas 1984, s. 40)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 11<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
5.6 Keskiluokka<br />
Keskiluokkaan kuuluivat tuomarit ja kauppiaat muinaisessa Egyptissä. Heidän asemansa<br />
kehittyi hiljalleen suhteellisen itsenäiseksi ja heidän vaikutusvaltansa kasvoi hiukan. He olivat<br />
suhteellisen hyvässä asemassa muinaisessa Egyptissä. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori,<br />
Ylikangas 1984, s. 40)<br />
5.7 Käsityöläiset ja talonpojat<br />
Käsityöläiset olivat arvostettuja ja hyvin palkattuja Egyptissä. Heidän tuotteensa menivät<br />
hyvin kaupaksi ylä- ja keskiluokalle, mutta myös faarao oli merkittävä ostaja. Käsityöläiset<br />
olivat itsenäisiä ja paikasta toiseen liikkuvia. Käsityöläisistä tyypillisimpiä olivat<br />
pronssinvalajat, ruukuntekijät, kultasepät, puusepät ja kivenhakkaajat, joiden parhaat työt<br />
ovat korkeatasoista taidetta.<br />
Egyptin yhteiskunnan runsaslukuisimman ryhmän muodostivat talonpojat, joiden elämä oli<br />
suhteellisen turvattua. Talonpojat tekivät peltotöitä erittäin ahkerasti, kaivoivat kastelukanavia<br />
ja pitivät niitä kunnossa. He joutuivat tekemään rakennustöitä, joihin faarao heidät<br />
velvoitti. Egyptissä suurisuuntaiset rakennushankkeet toteutettiin maanviljelystöiden väliaikoina.<br />
Jos faarao oli luovuttanut kyseisen maan jollekin ylimykselle, niin sillä alueella asuvat<br />
paimenet ja talonpojat joutuivat toimimaan maaorjina ylimyksen hyväksi. Pääosa talonpoikien<br />
kasvattamasta sadosta luovutettiin vuokrana viljeltävästä maasta. Egyptin sota-joukot<br />
koostuivat pääasiassa talonpojista. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori, Ylikangas 1984, s. 40)<br />
5.8 Alaluokka<br />
Alhaisin yhteiskuntaluokka Egyptissä oli orjat, joita oli vain vähän Egyptissä. Sotavankien<br />
kohtalona oli joutua orjaksi. Orjia myös ostettiin ja ryöstettiin naapurikansoilta. Velkaorjuus<br />
seurasi siitä, jos kyseinen henkilö ei ollut kyennyt maksamaan velkojaan. Orjan asema ei<br />
todellakaan ollut kehuttava, sillä orjia kohdeltiin työjuhtina erittäin raskaissa töissä. Orjat<br />
työskentelivät kaivoksissa, rakennuksilla ja erilaisissa palvelustehtävissä. Orjan tunnisti<br />
muusta väestöstä lyhyeksi leikatuista hiuksista ja poltetusta orjanmerkistä. Orjuus oli<br />
perinnöllistä. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori, Ylikangas 1984, s. 40)<br />
5.9 Naisen asema<br />
Naisen asema oli muinaisessa Egyptissä suhteellisen vahva, jos sitä verrataan useisiin muihin<br />
kulttuureihin. Nainen sai omistaa maata ja muuta omaisuutta riippumatta miehestä. Hän saattoi<br />
myös testamentata omaisuuttaan kenelle tahtoi. Hän oli myös tasa-arvoinen miehen kanssa<br />
tehdessään taloudellisia sopimuksia. Naisella ei sen sijaan ollut samoja mahdollisuuksia kuin<br />
miehillä olla korkeimmissa julkisissa viroissa. Naisen mahdollisuudet oppia lukemaan tai<br />
kirjoittamaan olivat miestä heikommat. Egyptin kulttuurissa kunnioitettiin suuresti naista<br />
äitinä ja vaimona. Jos nainen ei halunnut pysyä kotona, niin hän kykeni luomaan uran esimerkiksi<br />
temppelilaulajattarena tai -tanssijattarena. Nainen saattoi myös ryhtyä ammatti-itkijäksi.<br />
Ulkonäkö oli <strong>egypti</strong>läisille naisille tärkeä ja he huolehtivat siitä tarkoin. Aateliset naiset<br />
käyttivät kosmetiikkaa, muun muassa erilaisia voiteita ryppyjä vastaan. Naisille tehtiin myös<br />
erilaisia kauneusleikkauksia, joilla pyrittiin esimerkiksi korjaamaan riippuvia rintoja. (KKK<br />
1983, s. 167)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 12<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
6 Tiede<br />
6.1 Matematiikka<br />
Egyptiläisillä oli käytössään desimaalijärjestelmä. He eivät olleet kehittyneitä aritmetiikassa.<br />
Heidän laskutoimituksensa olivat erittäin mutkikkaita. Egyptiläiset hallitsivat geometriaa suhteellisen<br />
hyvin, joka selittyy sillä, että he tarvitsivat sitä laajamittaisissa rakennustöissä ja<br />
maanmittauksessa. He kykenivät laskemaan ympyrän tilavuuden sen halkaisijan avulla. Myös<br />
pyramidin ja katkaistun pyramidin sylinterin tilavuus saatiin selville heidän laskukeinojensa<br />
avulla. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori, Ylikangas 1984, s. 46-47)<br />
6.2 Tähtitiede<br />
Suurin osoitus muinaisen Egyptin tähtitieteellisistä kyvyistä lienee <strong>egypti</strong>läinen kalenteri.<br />
Tähtitieteen avulla laskettu <strong>egypti</strong>läinen kalenteri otettiin käyttöön jo noin 4300-4200 eKr.<br />
Egyptiläiset laskivat vuoden pituudeksi täsmälleen 365 päivää. Vuoteen kuului 12<br />
kolmenkymmenen päivän pituista kuukautta ja viisi ylimääräistä päivää. Tosin heidän ajanlaskunsa<br />
ei täysin pitänyt paikkaansa, koska he eivät lisänneet säännöllisesti karkauspäivää.<br />
Egyptin vuosi alkoi Niilin noususta, joka ajoittui ajaksi, jolloin Sirius-tähti tuli näkyviin<br />
auringonnousun lähellä itäisellä taivaanrannalla oltuaan pitkään näkymättömissä. Siitä voi<br />
päätellä, että Egyptin vuosi alkoi heinäkuun yhdeksäntenätoista päivänä. Egyptin ajanlasku<br />
on meidän ajanlaskumme pohjana.<br />
Tärkeä todiste Egyptin ajanlaskusta ja sen historiasta on Palermon kivi. Siihen on merkitty<br />
vuosittain tärkeimmät tapahtumat aina vuodesta 3400-2700 eKr. Kivi on hiukan<br />
vahingoittunut ja sen mukana on kadonnut paljon historiallisesti arvokkaita tietoja. Palermon<br />
kivi on maailman vanhin tunnettu aikakirja.<br />
Egyptiläiset mittasivat aikaa aurinkokelloilla ja vesikelloilla. Öisin heidän käytössään oli erityinen<br />
tähtikello, jonka lukemat perustuivat tähtien sijainteihin. (Crimberg 1958, s. 360-363)<br />
6.3 Lääketiede<br />
Alkujaan Egyptin lääketiede oli alkeellista. Silloin näet uskottiin, että sairaudet johtuivat siitä,<br />
että paha henki oli asettunut sairaan henkilön ruumiiseen. Lääketieteellisellä käsittelyllä uskottiin<br />
vain voitavan lieventää tai hävittää taudin oire. Jotta sairas saatiin todella parantuneeksi,<br />
täytyi paha henki karkottaa manauksin hänen ruumiistaan. Lääketieteen kehittyessä <strong>egypti</strong>läiset<br />
turvautuivat yhä harvemmin manauksiin.<br />
Egyptiläiset saivat erittäin hyvät anatomiset tiedot ihmisestä palsamoinnin yhteydessä. He<br />
olivat tietoisia jo noin 3500 vuotta sitten ihmisen verenkierrosta ja sydämen tehtävästä.<br />
Egyptiläisillä oli käsitys, että suurin osa sairauksista johtui verisuonten veltostumisesta ja tulehtumisesta.<br />
Egyptiläiset eivät tienneet aivojen merkityksestä. Sen sijaan he uskoivat, että<br />
sydän oli elin jossa ajattelu tapahtui. Myös luultiin, että sydän keräsi itseensä ruumiin ravinnon.<br />
Egyptiläiset kehittivät lääketieteestään kehittyneimmän tieteenalansa. He kehittivät lukuisia<br />
eri lääkkeitä eri sairauksiin. Suurin osa lääkkeiden aineksista oli peräisin kasvimaailmasta,<br />
mikä osoitti sen, että <strong>egypti</strong>läisillä oli hyvät kasviopilliset tiedot. Eläinmaailmasta käytettiin<br />
iljettäviä aineksia lääkkeisiin. Jotta lääke oli hyvää, niin siinä piti olla mahdollisimman paljon
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 13<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
erilaisia aineksia. Ihmisten ja eläinten ulostuksiin perustuvien lääkkeiden parannusvoiman<br />
uskottiin olevan erinomainen. (Crimberg 1958, s. 363-368)<br />
Egyptiläiset kirjasivat sairauksia ja niiden hoitokeinoja muistiin, joista osa on säilynyt meidän<br />
aikaamme saakka. Hengityselinten, ruuansulatuselinten ja silmien sairauksia kyettiin<br />
parantamaan. Luukirurgiassa <strong>egypti</strong>läiset olivat erityisen kehittyneitä. He kykenivät hoitamaan<br />
luunmurtumat hienosti. Egyptiläisten maine oli niin suurta lääketieteessä, että muista<br />
maista saapui ihmisiä joko parannettavaksi tai oppia hakemaan Egyptiin. (Crimberg 1958,<br />
s. 363-368)<br />
6.4 Kielitiede<br />
Muinaisessa Egyptissä esiintyi kielitiedettäkin. Oli tavuluetteloita ja sanakirjoja.<br />
Maantieteellisiä etäisyyksiä ja pinta-aloja pyrittiin määrittelemään. Myös laajoja karttoja yritettiin<br />
laatia. Egyptiläiset luetteloivat myös kasvien ja eläimien nimiä. (Hannula, Mäkelä,<br />
Peltovuori, Ylikangas 1984, s. 47)<br />
7 Kieli ja kirjoitustaito<br />
7.1 Kieli<br />
Ihmiset kommunikoivat toistensa kanssaan elein tai keskustelemalla molempien tuntemalla<br />
kielellä, joka koostuu erilaisista äänteistä. Elekieli ja puhekieli täydentävät toisiaan ihmisten<br />
kommunikoidessa. Oma kieli helpottaa ihmisten kommunikointia.<br />
Yhteinen kieli teki järjestäytyneen yhteisön muodostumisen Egyptiin mahdolliseksi. Jos<br />
<strong>egypti</strong>läisillä ei olisi ollut yhteistä kieltä sivilisaationsa alkuvaiheissa niin olisi ollut mahdollista,<br />
että he eivät olisi muodostaneet yhtenäistä kansaa. (KKK 1983, s. 45)<br />
Vanhan valtakunnan kirjakieli oli muinais<strong>egypti</strong>. Se kuuluu afroaasialaisen kielikunnan<br />
seemiläis-haamilaisiin kieliin. Myöhempinä aikoina syntyi kansankielen ja vanhan kirjakielen<br />
yhteensekoittuma keski<strong>egypti</strong>. Nämä kaksi kieltä olivat käytössä muinaisessa Egyptissä.<br />
(KKK 1983, s. 98)<br />
7.2 Kirjoitustaidon kehitys<br />
Kirjoitettu kieli oli avain sivilisaatioon. Kirjoitustaidon kehitys oli vallankumouksellista.<br />
Yhtäkkiä äännemerkit kyettiinkin korvaamaan näkyvillä merkeillä. Ihmisten ajatukset ja<br />
sanat kyettiin tallentamaan kirjoituksen avulla jälki-polville. Tätä aikaisemmin tärkeitä asioita<br />
oli kyetty säilyttämään vain suullisena perimätietona. Viestejä kyettiin lähettämään pitkienkin<br />
matkojen päähän, jonka edellytyksenä oli se, että vastaanottaja ja lähettäjä hallitsivat kirjoitusmerkit.<br />
Kirjoitusmenetelmä antoi kulttuurin pysyvyydelle ja sen muutokselle uusia mahdollisuuksia.<br />
Yhteiskunnan lait ja uskonnolliset "totuudet" kyettiin vahvistamaan muuttumattomina, pyhinä<br />
ja loukkaamattomina teksteinä. (KKK 1983, s. 79-80)<br />
Egyptiläiset kehittivät kuviin perustuvan kirjoitustyylin jo noin 2900 vuotta eKr. Tässä<br />
hieroglyfikirjoituksessa kuvat merkitsivät tiettyjä sanoja ja niitä yhdistelemällä syntyi ymmärrettävää<br />
tekstiä. Hieroglyfikirjoituksessa sanamerkit olivat yksikonsonanttisia ja sen<br />
tähden siitä tuli syllabinen eli tavukirjoitusmenetelmä. Egyptiläiset kaiversivat hieroglyfit tai
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 14<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
maalasivat ne kovaan alustaan. Hieroglyfit sijoitettiin pysty- tai vaakasuoriin riveihin<br />
vasemmalta oikealle tai päinvastoin.<br />
Noin 1200-700 eKr. kehitettiin hieraattinen eli pappiskirjoitus, joka oli yksinkertaistettua<br />
hieroglyfikirjoitusta. Merkeillä ei ollut enää kuvaluonnetta. Hieraattisenkirjoituksen alustana<br />
käytettiin papyrosta, kangasta, puuta ja saviastiota. Merkit kirjoitettiin pääasiassa<br />
ruokokynällä. Tämä pappiskirjoitus kirjoitettiin oikealta vasemmalle. (WSOY 1974, s. 591)<br />
8 Arkkitehtuuri ja taide<br />
8.1 Arkkitehtuuri<br />
Muinaisen Egyptin arkkitehtuuri on taidokasta ja sen tähden se on tarjonnut useita arvoituksia<br />
ja erittäin mielenkiintoisen tutkimuskohteen nykyajan tutkijoille. Lähes kaikille tuttuja rakennelmia<br />
ovat varmasti Gizan pyramidit, jotka ovat viimeinen olemassa oleva ihme antiikin<br />
seitsemästä ihmeestä. Etenkin niiden valmistustapa on tuottanut tutkijoille paljon päänvaivaa.<br />
Muukin arkkitehtuuri on upea osoitus muinaisen Egyptin arkkitehtuurisista valmiuksista.<br />
8.2 Pyramidit<br />
Viimeinen olemassa oleva ihme antiikin seitsemästä ihmeestä ovat Gizan pyramidit. (Katso<br />
liite D) Egyptin faaraot rakensivat pyramidit omiksi haudoikseen. Ne olivat faaraon vallan<br />
symboleja. Pyramidit rakennettiin Vanhan valtakunnan aikana. Egyptissä rakennettiin<br />
yhteensä 80 pyramidia. Pyramidit rakennettiin aina Niilin länsipuolelle, sillä kuoleman valtakunnan,<br />
Manalan uskottiin sijaitsevan lännessä ja näin faaraoiden matkaa lyhennettiin sinne.<br />
Pyramidien rakentamisessa meni kauan ja niitä oli rakentamassa parhaimmillaan yli 100 000<br />
miestä. Työntekijät olivat pääasiassa talonpoikia, jotka eivät voineet Niilin kevättulvan<br />
aikaan heinäkuussa harjoittaa maataloutta. (Garnett 1966, s. 118)<br />
Pyramideista varhaisin oli faarao Zoserin rakennuttama porraspyramidi, joka sijaitsee<br />
Sakkarassa. Sen korkeudeksi tuli lopulta kolmen vaiheen jälkeen noin 60 metriä.<br />
Faaraot Kheops, Khefren ja Mykerinos rakennuttivat suurimmat ja kuuluisimmat pyramidit<br />
Gizaan. Kheopsin pyramidi oli näistä kolmesta suurin. Nämä pyramidit olivat sileäpintaisia ja<br />
kalkkikivellä päällystettyjä. Pyramidit olivat nerokkaasti suunniteltuja kokonaisuuksia, joiden<br />
sivut oli mitattu hämmästyttävän tarkasti. Tästä hyvänä esimerkkinä voi toimia pyramideista<br />
suurin eli Kheopsin pyramidi. Sen pisimmän ja lyhimmän sivun pituusero oli vain 20<br />
senttimetriä. Mittausvälineinä käytettiin yksinkertaisia mittakeppejä ja -lankoja. Myös<br />
vesivaaka oli luultavasti käytössä.<br />
Kheopsin pyramidin rakentamiseen kului aikaa noin 20-30 vuotta ja sitä oli rakentamassa<br />
parhaimmillaan 100 000 miestä. Kheopsin pyramidi peitti 5,3 hehtaarin alueen. Sen rakentamiseen<br />
tarvittiin 2 300 000 keskimäärin 2 500 kilogrammaa painavaa kivenlohkaretta. Pyramidin<br />
sisuksissa ollut kivi saatiin Gizan tasangoilta. Pyramidi päällystettiin Turan kalkkikivellä,<br />
jota tuotiin Niilin itärannan louhoksilta. Pyramidin sisäiset kammiot rakennettiin graniitista,<br />
jota jouduttiin tuomaan 800 kilometrin päästä Niilin yläjuoksulta Assuanista. Ympäri<br />
vuoden pyramidia rakentamassa työskenteli noin 4 000 kivenhakkaajaa ja rakentajaa.<br />
Tällä hetkellä ei ole varmuutta miten pyramidit rakennettiin silloisella tekniikalla. On vain<br />
muutamia mahdollisuuksia, miten muinaiset <strong>egypti</strong>läiset hoitivat työnsä. Kun <strong>egypti</strong>läiset<br />
kokosivat pyramidia, he saattoivat rakentaa samalla pyramidin sivuja kiertävän rampin, jota
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 15<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
pitkin he sitten vetivät kivenjärkäleet jonkinlaisia rekiä hyväksikäyttäen märkien tukkien yli<br />
ylös. Toinen mahdollisuus on, että he rakensivat pitkän rampin yhtä sivua vastaan ja sen<br />
kautta kuljettivat kiviä. Jos Kheopsin pyramidi rakennettiin tällä toisella tavalla, niin rampin<br />
olisi täytynyt alkaa noin 1 830 metrin päästä pyramidia. Molemmissa tapauksissa rampit lopuksi<br />
poistettiin, kun pyramidia aloitettiin päällystää valkoisella kalkkikivellä. On myös muitakin<br />
mahdollisuuksia, miten pyramidit saatettiin rakentaa. (Katso liite E ja F) (Kustannus-<br />
OY Otava 1990, s. 62-65)<br />
8.3 Hautakammiot<br />
Uuden valtakunnan aikana faaraot alkoivat rakentaa itselleen salassa hautoja Kuninkaiden<br />
laaksoon. Tähän oli syynä etenkin se, että suuret pyramidit olivat alttiita haudanryöstäjille.<br />
Kuninkaiden laakso sijaitsee Niilin länsipuolella vastapäätä Karnakia ja Luksoria.<br />
Kuninkaiden laaksoon haudattiin yli kolmekymmentä faaraota puolisoineen. Vaikka näihin<br />
kallioon louhittuihin kammioihin sijoitettiin nerokkaita salaovia ja ansoja, haudanryöstäjät<br />
vierailivat useissa näistä haudoista. Haudoissa oli paljon arvokkaita esineitä. (Garnett 1966,<br />
s. 136)<br />
Kuuluisimpia Kuninkaiden laaksoon haudatuista faaraoista lienee Tutankhamon, joka eli 18.<br />
dynastian aikana. Hänen haudassaan oli lukuisia kullasta valmistettuja esineitä ja hänen<br />
muumionsa oli sijoitettu kolmen sisäkkäisen ruumisarkun sisään, jotka oli sijoitettu neljään<br />
jättiläiskirstuun. (Garnett 1966, s. 149)<br />
8.4 Temppelit<br />
Egyptiläiset rakensivat jumalilleen temppeleitä. Niiden seinät oli maalattu täyteen jumalien<br />
kuvia. Mainittavin temppeleistä on ehkä Ramses II:n rakennuttama vuoristotemppeli Abu<br />
Simbelissä. Se oli Egyptin rakennustaiteen huomattavimpia saavutuksia. Sen portille<br />
rakennettiin 4 jättimäistä faaraoitten patsasta. Se ulottui noin 60 metriä vuoren sisuksiin.<br />
Temppeli jouduttiin siirtämään korkeammalle vuorenrinteelle, kun Assuanin pato valmistui.<br />
Tämä näet nosti veden pinnan korkeutta, ja temppelin alkuperäinen paikka jäi vedenpinnan<br />
alapuolelle. Abu Simbelin temppeli oli pyhitetty alunperin auringonjumala Raalle. (Katso<br />
liite F) (Kustannus-OY Otava 1974, s. 583)<br />
8.5 Veistokset<br />
Egyptiläiset valmistivat kiviveistoksia faaraoista ja heidän jumalhahmoistaan. Vainajan<br />
hengen uskottiin asuvan häntä kuvaavassa veistoksessa. Sen tähden veistoksien esittämillä<br />
hahmoilla on kunnioittava, jumalien kohtaamista odottava asento. Puusta valmistettiin<br />
realistisia pienoispatsaita.<br />
Sfinkseillä, jotka olivat suuria leijonanvartaloisia veistoksia oli ihmisen päät, joiden oletettiin<br />
kuvaavan seuraavaa faaraota. Tunnetuin sfinkseistä sijaitsee Gizassa. Normaalisti sfinksit<br />
reunustivat temppeleihin johtavia kujia.<br />
Auringonjumala Raata palvoessaan <strong>egypti</strong>läiset rakensivat korkeita poikkileikkaukseltaan neliönmuotoisia<br />
teräväkärkisiä pylväitä. Niiden huipulle oli laitettu jotain auringon valoa<br />
heijastelevaa ainetta. Näissä pylväissä oli runsaasti hieroglyfikirjoitusta. (Hannula, Mäkelä,<br />
Peltovuori, Ylikangas 1984, s. 49-50)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA 16<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
8.6 Kuvaamataide<br />
Egyptiläiset tekivät temppeleiden ja hautarakennusten seinille korkokuvia ja maalauksia.<br />
Usein kuvien aiheina esiintyivät jumalat. Ihmisruumis kuvattiin näissä maalauksissa sivusta.<br />
Pää, kädet ja jalat oli tämän vuoksi kuvattu sivusta. Selityksenä sivusta kuvaamiseen oli, että<br />
ruumiinosat kuvattiin helpoimmin kuvattavimmalta puolelta. Värejä käytettiin taitavasti ja<br />
monipuolisesti. Hallitsijoiden kuolinnaamiot olivat sekoituksia kuvanveistosta ja<br />
maalauksesta. Egyptiläiset valmistivat myös korkeatasoista käyttötaidetta kuten huonekaluja.<br />
Välimeren alueen kulttuurit saivat vaikutteita Egyptin taiteesta. (Hannula, Mäkelä, Peltovuori,<br />
Ylikangas 1984, s. 49-50)<br />
9 Egyptologia<br />
Egyptologia on tieteenala, joka perustettiin 1800-luvun alkupuoliskona. Se tutkii muinaisen<br />
Egyptin sivistystä ja elämää. (Kustannus-OY Otava 1974, s. 592)<br />
Tämän tieteenalan perustaja oli Jean-Francois Champollion (1790-1832), joka oli<br />
ranskalainen egyptologi, joka erikoistui hieroglyfien tulkitsemiseen. Hänen tulkitsemiensa<br />
hieroglyfien avulla tuli mahdolliseksi tutkia ja ymmärtää Egyptin kulttuurihistoriaa. Rosettan<br />
kivi toimi hänen kieliavaimenaan. Siinä näet oli tekstiä, joka oli kirjoitettu hieroglyfein,<br />
demoottisella kirjoituksella ja kreikaksi. (Kustannus-OY Otava 1974, s. 467)<br />
10 Yhteenveto<br />
Egyptin sivilisaatio on hyvä esimerkki siitä, miten ihmiset alussa harjoittelivat<br />
yhteiskunnassa elämistä. Kun ihmiset muodostivat yhtenäisen yhteiskunnan, niin heidän<br />
elämänsä muuttui suuresti. Ihmisillä on halu kehittyä, ja yhteiskunnan muodostuminen loi jatkuvalle<br />
kehitykselle uusia mahdollisuuksia.
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Lähdeluettelo<br />
Crimberg, Carl 1958: Kansojen historia 1-2. 3. painos. WSOY. Porvoo.<br />
Garnett, Henry 1966: Elävä muinaisuus. WSOY. Porvoo.<br />
Hannula, Seppo, Mäkelä, Aimo, Peltovuori, Risto, Ylikangas, Heikki 1984: Muuttuva<br />
maailma: Kurssit 1-2. Kustannuskiila Oy. Pieksämäki.<br />
Koko Kansan Kirjakerho 1983: Suuri maailmanhistoria: Osa 1, Alussa oli... Brepols,<br />
Belgia.<br />
Kustannusosakeyhtiö Otava 1974: Otavan Iso Fokus: Osa 1. Keuruu.<br />
Kustannusosakeyhtiö Otava 1990: Muinaisten kulttuurien arvoitukset. 2. painos.<br />
Barcelona, Espanja.<br />
Oy Valitut Palat 1987: Aikojen arvoitukset. Italia.<br />
WSOY 1985: Pikku jättiläinen. Porvoo.<br />
WSOY 1991: Top 3, Koululaisen tietokeskus 1-8: Historia, kulttuuri. 2. painos.<br />
Porvoo.
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Liite A<br />
MUINAISEN EGYPTIN KARTTA<br />
(WSOY 1991, s. 28)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Liite B<br />
EGYPTIN HISTORIALLISET AIKAKAUDET<br />
Aikakausi Vuodet Dynastia Tärkeimmät hallitsijat<br />
Thiniitti- n. 3100 – 2890 eKr. I Menes (Narmer)<br />
valtakunta n. 2890 – 2686 eKr. II<br />
Vanha n. 2686 – 2613 eKr. III DåRVHU +XQL<br />
Valtakunta n. 2613 – 2494 eKr. IV Snefru; Kheops, Khefren, Mykerinos<br />
n. 2494 – 2345 eKr. V Sahure; Nauserre; Unas<br />
n. 2345 – 2181 eKr. VI Pepi I; Pepi II<br />
Ensimmäinen n. 2181 – 2173 eKr. VII<br />
Välikausi n. 2173 – 2160 eKr. VIII (Memfis)<br />
n. 2160 – 2130 eKr. IX Akhthoes<br />
n. 2130 – 2040 eKr. X (Herakleopolis)<br />
n. 2133 – 1991 eKr. XI (Thebe) Mentuhotep<br />
Keskivaltakunta 1991 – 1786 eKr. XII Amenemhet I, II, III; Sesostris I, II, III<br />
Toinen 1786 – 1633 eKr. XIII (Memfis)<br />
Välikausi n. 1786 – 1603 eKr. XIV (Xois)<br />
1674 – 1567 eKr. XV (Hyksot) Khyan; Apofis<br />
n. 1684 – 1567 eKr. XVI (Hyksot) Sekenere<br />
n. 1650 – 1567 eKr. XVII (Thebe) Kamosis<br />
Uusi<br />
Valtakunta<br />
(KKK 1983, s. 166)<br />
1567 – 1320 eKr. XVIII Amosis I; Amenopis I, II, III;<br />
Totmes I, II, III, IV; Hatšepsut;<br />
Ekhnaton; Haremhab<br />
1320 – 1200 eKr. XIX Ramses I; Seti I; Ramses II; Menefta<br />
1200 – 1085 eKr. XX Ramses III
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Liite C<br />
EGYPTIN JUMALAT<br />
Useimmat Egyptin jumalista olivat paikallisia, samalla kun ne symboloivat yleisimpiä<br />
periaatteita. Luultavasti tämä heijastelee kehitystä esidynastisen ajan alueellisista jumalista<br />
maantieteellisesti laajempaan ja ajatuksellisesti kehittyneenpään<br />
kulttuuriin dynastisena aikana.<br />
Jumalan<br />
nimi<br />
Muoto Kaupunki Merkitys<br />
Amon Punakruunuinen<br />
ihmishahmo, esitetty<br />
myös oinaana<br />
Thebe Ylin jumala<br />
Anubis Sakaalinpää Kynopolis Haudan herra, valvoo<br />
palsamointia<br />
Bestet Kissapäinen<br />
jumalatar<br />
Bubastis Ilo, auringon lämpö<br />
Hathor Lehmä, sarvipäinen Dendera Taivaanjumalatar,<br />
nainen<br />
musiikin, tiedon,<br />
rakkauden, tanssin<br />
jumalatar<br />
Horus Haukka Hierakonpolis Taivaanjumalatar<br />
Isis Naishahmo Äitijumalatar<br />
Khum Oinas Elefantine Keramiikan jumala<br />
Maat Nainen,<br />
Totuus,<br />
strutsinsulkia pään<br />
maailmankaikkeuden<br />
päällä<br />
tasapaino<br />
Apis Härkä Heliopolis Hedelmällisyys<br />
Seth Villisikamainen Nub Pahuus<br />
Sobek Krokotiilinpää Krokodilopolis Veden jumala,<br />
hedelmällisyys<br />
Thot Ibiksenpää Hermopolis Kirjoitus, lukeminen,<br />
matematiikka<br />
Tekhbet Korppikotka El Kab Kuninkaan suojelija<br />
Edjo Kobra Buto Kuninkaan suojelija<br />
Osiris Kasvillisuus, hyvyys,<br />
manalan jumala<br />
Ra Auringon jumala<br />
Ptah Muumioitunut<br />
ihminen<br />
Käsityö<br />
Sekmet Leijonanpää Memfis Jumalatar,<br />
lääketieteen, myös<br />
tuhon jumalatar<br />
Näiden jumalien ja niiden ympärille järjestäytyneen papiston<br />
keskinäissuhteet vaihtelivat eri ajankohtina. (KKK 1983, s. 162) (Garnett 1966, s. 108)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Liite D<br />
ANTIIKIN SEITSEMÄN IHMETTÄ<br />
(Oy Valitut Palat 1987, s. 126)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Liite E<br />
PYRAMIDIN RAKENTAMINEN<br />
”Parijonossa olevien miesten märkien<br />
tukkien yli pyramidin sivua kiertävällä<br />
rampilla vetämä reki (1) on saattanut olla<br />
se keino, jolla <strong>egypti</strong>läiset kuljettivat<br />
kivet ylös pyramidin kasvaessa.”<br />
”Toinen keino on saattanut olla<br />
sivua vasten rakennetty ramppi<br />
(2), mutta silloin rampin olisi<br />
täytynyt alkaa 1830 m:n päästä.”<br />
”Kun pyramidi oli valmis, ramppia<br />
purettiin samalla, kun sivut<br />
päällystettiin valkoisella kivellä (3).”<br />
(Kustannusosakeyhtiö Otava 1990, s. 64-65)
Hyökkälän yläaste TUTKIELMA<br />
Muinainen Egypti 28.4.1995<br />
Suhonen, Kari lk 9b<br />
___________________________________________________________________________<br />
Liite F<br />
KHEOPSIN PYRAMIDIN RAKENNE<br />
1 maanalainen, vanha<br />
kammio<br />
2 faaraon puolison<br />
kammio<br />
3 faaraon kammio,<br />
Kheopsin hautapaikka<br />
4 sisäänkäynti<br />
(17 m maanpinnan<br />
yläpuolella)<br />
5 käytävä<br />
6 käytävä<br />
7 suuri galleria<br />
8 holvi<br />
9 ilmakanavat<br />
(WSOY 1991, s. 29)<br />
EGYPTIN TEMPPELIT<br />
”Egyptin temppelit noudattivat yhtenäistä rakennuskaavaa. Tämä käy selvästi ilmi pienestä<br />
Khonsu-jumalan temppelistä, joka sijaitsi Karnakin temppelialueella lähellä Thebaa.<br />
Temppelin sisäänkäynti johti porttirakennelman (1) kautta avoimelle pihalle (2), jota<br />
pylväiköt reunustivat. Pihalta alkava keskikäytävä johti pylväikköisen eteishallin (3) kautta<br />
pyhäkköön (4), missä jumalankuva sijaitsi. Pyhäkköä ympäröivät palvelus- ja varastohuoneet.<br />
Koska Egyptin hallitsijat halusivat luoda itselleen pysyvän maineen rakennustöillään,<br />
laajennettiin useimpia suurimpia temppeleitä. Ne muuttivat jatkuvasti muotoaan, kun niihin<br />
lisättiin uusia pihoja ja huonetiloja.” (WSOY 1991, s.40)