Lapin aluehallintoviraston keskeiset arviot peruspalvelu- jen tilasta ...
Lapin aluehallintoviraston keskeiset arviot peruspalvelu- jen tilasta ...
Lapin aluehallintoviraston keskeiset arviot peruspalvelu- jen tilasta ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong><br />
<strong>keskeiset</strong> <strong>arviot</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
<strong>tilasta</strong> vuonna 2011<br />
Aluehallintoviraston ja elinkeino-, liikenne- ja<br />
ympäristökeskuksen toimialo<strong>jen</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointi<br />
>><br />
2/2012 <strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> julkaisuja<br />
1
Julkaisija<br />
<strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> <strong>keskeiset</strong> <strong>arviot</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> <strong>tilasta</strong> vuonna 2011<br />
Aluehallintoviraston ja elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen toimialo<strong>jen</strong><br />
<strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointi<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> julkaisuja 2:2012<br />
ISSN 1799-0378 (PDF)<br />
Rovaniemi 2012<br />
2 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
<strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Julkaisuja 2/2012<br />
Tekijä<br />
Peruspalvelu<strong>jen</strong> arviointiryhmä<br />
Puheenjohtaja opetustoimen ylitarkastaja Elisa<br />
Suutala<br />
Julkaisun nimi<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> <strong>keskeiset</strong> <strong>arviot</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> <strong>tilasta</strong> vuonna 2011, <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Tiivistelmä<br />
Asiasanat<br />
Lappi, <strong>peruspalvelu</strong>t, arviointi<br />
Julkaisuaika<br />
3.5.2012<br />
Toimeksiantaja(t)<br />
<strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Toimielimen asettamispäivä<br />
4.1.2010<br />
Aluehallintoviraston lakisääteisenä tehtävänä on yhdessä elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen kanssa<br />
arvioida <strong>peruspalvelu</strong>ja kansalaisten tasa-arvon, turvallisuuden ja hyvinvoinnin näkökulmasta. Peruspalvelu<strong>jen</strong><br />
arvioinnissa tarkastellaan palvelu<strong>jen</strong> alueellista saatavuutta ja tarjontaa sekä seurataan yhteiskunnan rakennemuutosta.<br />
Arvioinnissa käytetään hyväksi uusimpia saatavissa olevia tilastotietoja sekä yksittäisiä kyselyjä eri toimijoille.<br />
Tuloksissa verrataan <strong>Lapin</strong> tilannetta koko maahan sekä vertaillaan <strong>Lapin</strong> seutukuntia ja kuntia keskenään.<br />
Peruspalveluilla tarkoitetaan sellaisia palveluja, jotka koskevat suurta määrää ihmisiä, vaikuttavat kansalaisten jokapäiväiseen<br />
elämään ja joiden puuttuminen voi aiheuttaa merkittäviä ongelmia. Valtio ja kunnat rahoittavat nämä<br />
palvelut yhteisesti, vaikka palvelu<strong>jen</strong> järjestäminen on pääsääntöisesti kuntien tehtävä.<br />
Valtion aluehallintoa ohjaavat ministeriöt ja keskushallinnon virastot määrittelevät vuosittaiset arviointikohteet.<br />
Vuoden 2011 raportin teemana ovat syrjäytymisen ehkäisyn ja harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuden kannalta<br />
<strong>keskeiset</strong> palvelut. Arviointikohteina ovat hallinnon yhteispalvelu, opetus-, nuoriso-, liikunta-, kulttuuri- ja kirjastotoimi<br />
sekä ehkäisevä päihdetyö, poliisi- ja pelastustoimi, liikenne-, elintarvikevalvonnan- ja eläinlääkintäpalvelut. Ne<br />
on ryhmitelty aluehallintovirasto<strong>jen</strong> ydintehtävien mukaan, joita ovat tasa-arvoisesta, hyvinvoivasta ja turvallisesta<br />
yhteiskunnasta vastaaminen. Arvioinnin avulla saatuja tuloksia hyödynnetään muun muassa säädösvalmistelussa<br />
ja valtakunnallisessa päätöksenteossa.<br />
Erot <strong>Lapin</strong> kuntien toimintaympäristö<strong>jen</strong> välillä ovat suuria. Vuosia jatkunut syntyvyyden lasku ja nuoren väestön<br />
poismuutto ovat vaikuttaneet epäedullisesti läänin väestörakenteeseen. Vanheneva väestö lisääntyy koko ajan. <strong>Lapin</strong><br />
pitkät etäisyydet, harva asutus ja toisaalta väestön keskittyminen kaupunkeihin ja taajamiin aiheuttavat suuria<br />
haasteita palvelu<strong>jen</strong> järjestämiselle. Erityisesti maaseutumaisten kuntien asukkaiden <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> turvaamiseen<br />
on kiinnitettävä tulevaisuudessa erityistä huomiota, kun yhteiskunnan hallinto- ja palvelurakenne on monin tavoin<br />
muuttumassa. Syrjäytymiskehityksen näkökulmasta muuta maata korkeampi nuorisotyöttömyys edellyttää erilaisia<br />
tukitoimia, jotta nämä nuoret saadaan kiinnittymään joko koulutukseen tai työelämään.<br />
ISSN (painettu) ISBN (painettu) ISSN (verkkojulkaisu) ISBN (verkkojulkaisu)<br />
1799-0378<br />
Kokonaissivumäärä Kieli Hinta<br />
169 Suomi<br />
Julkaisija Paino<br />
<strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto Tammerprint Oy, Tampere 2012<br />
3
Sisällysluettelo<br />
Kuvailulehti .......................................................................................................................3<br />
Lukijalle........... .....................................................................................................................5<br />
Arvioinnin <strong>keskeiset</strong> tulokset.............................................................................................6<br />
1. Toimeksianto ja työn organisointi ...........................................................................13<br />
2. Toimintaympäristö.....................................................................................................15<br />
2.1. Toiminta-alue ....................................................................................................15<br />
2.2. Väestökehitys- ja väestörakenne .....................................................................16<br />
2.3. Elinkeinot ja työpaikat.......................................................................................22<br />
2.4. Työllisyys, työttömyys ja huoltosuhde ..............................................................23<br />
2.5. Kuntatalous ......................................................................................................24<br />
2.6. Teemana syrjäytymisen ehkäisyn ja harvaan asuttu<strong>jen</strong><br />
alueiden turvallisuuden kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut.........................................28<br />
3. Tasa-arvoinen yhteiskunta .......................................................................................31<br />
3.1. Yhteispalvelun kattavuus..................................................................................31<br />
4. Hyvinvoiva yhteiskunta ............................................................................................40<br />
4.1. Perusopetuksen alueellinen saavutettavuus....................................................40<br />
4.2. Toisen asteen koulutuksen alueellinen saavutettavuus ...................................53<br />
4.3. Kuntien taloudelliset resurssit ja henkilöstö liikunnan<br />
<strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> tuottamisessa .........................................................................67<br />
4.4. Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> verkkoaineisto<strong>jen</strong> hankinta ja käyttö..................................74<br />
4.5. Kuntien yleisen kulttuuritoiminnan ja valtionosuuslaitosten palvelut ................81<br />
4.6. Nuorten ohjaus- ja palveluverkosto, työpajat ja etsivä nuorisotyö<br />
– sosiaalisen vahvistamisen välineitä...............................................................92<br />
4.7. Ehkäisevän päihdetyön toteutuminen kunnissa .............................................100<br />
4.8. Joukkoliikenteen <strong>peruspalvelu</strong>taso.................................................................108<br />
5. Turvallinen yhteiskunta...........................................................................................114<br />
5.1. Poliisitoimi.......................................................................................................114<br />
5.1.1. Ennalta estävä toiminta ..................................................................................114<br />
5.1.2. Nopean avun saanti .......................................................................................119<br />
5.1.3. Tutkintapalvelut ..............................................................................................124<br />
5.2. Pelastustoimi ..................................................................................................129<br />
5.2.1. Ennalta ehkäisevä toiminta ............................................................................129<br />
5.2.2. Nopean avun saanti .......................................................................................135<br />
5.2.3. Turvallisuusyhteistyö ......................................................................................140<br />
5.3. Tieverkon kunto ..............................................................................................143<br />
5.4. Elintarvikevalvonta .........................................................................................154<br />
5.5. Eläinlääkintähuolto .........................................................................................160<br />
Kuva- ja taulukkoluettelo................................................................................................165<br />
4 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
Peruspalvelu<strong>jen</strong> arviointiraportin 2011 lukijalle<br />
Tehtävänsä mukaisesti <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto on<br />
arvioinut <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> alueellista saatavuutta Lapissa<br />
vuonna 2011. Raportista ilmenevät arviointikohteet<br />
ovat kaikille aluehallintovirastoille yhteiset.<br />
Peruspalvelu<strong>jen</strong> saatavuudessa tilanne on Lapissa<br />
edelleen pääosin hyvä. Asutus- ja elinkeinorakenteen<br />
muutos kasaa kuitenkin vuosittain vääjäämättä<br />
väestöä suurimpiin asutuskeskuksiin ja vastaavasti<br />
vähentää asutusta haja-asutusalueilla. Meneillään on<br />
selvä monien kylien autioitumiskehitys. Peruspalvelu<strong>jen</strong><br />
saatavuusongelmat kasautuvat <strong>Lapin</strong> reunaalueille.<br />
Peruspalvelu<strong>jen</strong> saatavuutta kuvaavat mittarit<br />
ovat suurelta osalta palvelu<strong>jen</strong> saatavuutta kuvaavia<br />
keskiarvoja, jotka osoittavat palvelu<strong>jen</strong> saatavuuden<br />
kehittyvän pääasiassa hyvin keskiarvo<strong>jen</strong> parantuessa.<br />
Tämä kuvaustapa on ongelmia peittävä, sillä asukkaiden<br />
keskittyessä taajamiin etäisyydet palveluihin<br />
lyhenevät ja esimerkiksi poliisin ja pelastuslaitoksen<br />
hälytysaiko<strong>jen</strong> keskiarvot paranevat tämän keskittymisen<br />
seurauksena. Raportissa käsitellään myös<br />
poikkeamia keskiarvosta sekä parempaan että huonompaan<br />
suuntaan ja tämä poikkeamatarkastelu tulisi<br />
ottaa hyötykäyttöön palveluja edelleen kehitettäessä.<br />
Kasvavaksi ongelmaksi on muodostunut <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
turvaaminen syrjäisimmillä, harvaan asutuilla<br />
alueilla. Esimerkiksi perusopetuksen saavutettavuus<br />
on jo nyt muuta Suomea merkittävästi huonompi<br />
ja kouluverkko on asutusrakenteen mukana edelleen<br />
harventumassa. Nuorten ikäluokkien supistuminen<br />
on johtanut erityisesti toisen asteen koulutuksen tarjonnan<br />
supistumiseen pienissä kunnissa. Seitsemässä<br />
<strong>Lapin</strong> kunnassa ei ole lainkaan tarjolla ammatillista<br />
koulutusta, ja lähivuosina myös lukiokoulutuksen<br />
saatavuus voi huonontua merkittävästi.<br />
Valtionhallinnon paikallispalvelu<strong>jen</strong> saatavuus<br />
on säilynyt pääosin entisellä tasolla. Yhteispalvelupisteitä<br />
on toiminnassa kolme: Enontekiöllä ja Pelkosenniemellä<br />
kunnanvirastoissa ja Utsjoella työvoima-<br />
ja elinkeinotoimiston yhteydessä. Nähtävissä<br />
on kuitenkin kehitys, jossa valtion eri sektorit siirtävät<br />
palveluja sähköisiin verkkoihin ja lopettavat paikallisia<br />
asiakastoimistoja. Poistuvat asiointitoimistot tulisi<br />
ennen lakkauttamista korvata toimivilla julkisen hallinnon<br />
yhteispalvelupisteillä.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointiraportti on luettavissa<br />
osoitteessa http://www.avi.fi/lappi ja <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
valtakunnallinen raportti osoitteessa<br />
http://www.avi.fi/fi/virastot/pohjoissuomenavi/<br />
Ajankohtaista/julkaisut/Documents/2012/<br />
Aluehallintovirasto<strong>jen</strong>%20<strong>keskeiset</strong>%20<strong>arviot</strong>%20<br />
<strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong>%20<strong>tilasta</strong>%202011_LR.pdf<br />
Ylijohtaja Timo E. Korva<br />
5
Arvioinnin <strong>keskeiset</strong> tulokset<br />
TASA-ARVOINEN YHTEISKUNTA<br />
Valtion paikallishallinnon palvelut ovat<br />
hyvin saatavilla koko Lapissa<br />
Tehtävänä oli arvioida yhteispalvelun kattavuutta ja<br />
keskeisten valtion paikallishallinnon palvelu<strong>jen</strong> saatavuutta.<br />
Arviointia on tehty vuodesta 2002 alkaen.<br />
Lapissa oli kolme yhteispalvelupistettä: Enontekiöllä<br />
ja Pelkosenniemellä kunnanvirastolla ja Utsjoella<br />
TE-toimiston yhteydessä. Kela ja TE-toimisto<br />
olivat mukana kaikissa palvelupisteissä ja poliisin<br />
lupahallinto Pelkosenniemellä ja Utsjoella. Palveluna<br />
tarjottiin pääosin viranomaisten sopimat vakiopalvelut<br />
ja asiantuntijapalveluja tarjottiin ajanvarauksella<br />
tai videoyhteyden avulla etäpalveluna. Mahdollisuus<br />
joko omatoimiseen tai palveluneuvojan opastamaan<br />
sähköiseen asiointiin oli hyvä.<br />
Valtion paikallishallinnon palvelupisteiden määrässä<br />
ei tapahtunut merkittäviä muutoksia ja palvelu<strong>jen</strong><br />
saavutettavuus oli pysynyt hyvänä. Väestöstä<br />
83 prosenttia asui enintään 20 kilometrin etäisyydellä<br />
Kelan, työ- ja elinkeinotoimisto<strong>jen</strong>, poliisin lupahallinnon<br />
sekä verohallinnon palveluista. Kelan palveluverkko<br />
oli kattavin. Pelkosenniemellä oli vain yhteispalvelupiste<br />
ja Keminmaassa ja Simossa ei ollut<br />
lainkaan valtion hallinnon palveluja. Maantieteellisen<br />
etäisyyden lisäksi palvelu<strong>jen</strong> saavutettavuuteen vaikutti<br />
merkittävästi palvelukanavien monipuolistuminen<br />
ja erityisesti sähköisten palvelu<strong>jen</strong> ja puhelinpalvelun<br />
yleistyminen.<br />
Valtion viranomaisten strategiset linjaukset asiakaslähtöisen<br />
palvelun kehittämisestä uudistavat palvelu<strong>jen</strong><br />
tuottamistapaa ja toimintatapoja. Asiakkaat<br />
käyttävät entistä enemmän sähköisiä palveluja, jotka<br />
ovat aina tarjolla. Henkilökohtainen asiointitarve ja<br />
palvelu<strong>jen</strong> riippuvuus toimi<strong>tilasta</strong> vähenee. Julkisen<br />
hallinnon palveluverkon uudistusten yhteydessä tarvitaan<br />
viranomaisten laajaa alueellista ja paikallista<br />
6 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
yhteistyötä palvelu<strong>jen</strong> laadun ja kokoaikaisen saatavuuden<br />
turvaamiseksi. Yhteispalvelussa toimivien on<br />
turvattava sähköisten palvelu<strong>jen</strong> saatavuus joko omatoimisena<br />
tai tuettuna palveluna tai etäpalveluna.<br />
HYVINVOIVA YHTEISKUNTA<br />
Perusopetuksen kouluverkkoa<br />
joudutaan edelleen sopeuttamaan<br />
oppilasmäärän muutokseen<br />
Perusopetuksen alueellista saavutettavuutta on arvioitu<br />
yhtäjaksoisesti vuodesta 2004 lähtien. Vuodesta<br />
2005 alkaen arviointiin on otettu mukaan myös koulumatko<strong>jen</strong><br />
pituuden ja koulumatka-aiko<strong>jen</strong> seuranta.<br />
Perusopetuksen toimintaympäristö oli <strong>Lapin</strong><br />
eri kunnissa hyvin erilainen. Noin 70 prosenttia peruskoululaisista<br />
asui kaupunkikunnissa tai niiden<br />
läheisyydessä ja noin 30 prosenttia harvaan asutulla<br />
maaseudulla. <strong>Lapin</strong> laajassa maakunnassa perusopetuksen<br />
saavutettavuus oli Manner-Suomeen verrattuna<br />
selvästi heikompi. Lapissa 1-6 luokkalaisista<br />
keskimäärin 87 prosenttia ja 7–9 luokkalaisista 72 prosenttia<br />
asui enintään viiden kilometrin etäisyydellä<br />
peruskoulusta, kun vastaavat luvut Manner-Suomessa<br />
olivat 93 ja 80 prosenttia. Kuntien väliset erot näyttävät<br />
edelleen suurenevan, koska oppilasmäärän väheneminen<br />
jatkuu osassa <strong>Lapin</strong> kuntia ja seutukuntia.<br />
Esimerkiksi alle puolet Savukosken ja Posion koululaisista<br />
saa perusopetusta enintään viiden kilometrin<br />
etäisyydellä, kun Kemissä lähes kaikilla lähikoulu on<br />
enintään viiden kilometrin päässä kotoa. Suurimmalla<br />
osalla peruskoululaisista koulumatka ei ole kovin<br />
pitkä, sillä 80 prosentilla kuljetusedun saavista peruskoululaisista<br />
koulumatka oli enintään 20 kilometriä<br />
yhteen suuntaan. Pisin päivittäinen yhdensuuntainen<br />
koulumatka oli 95 kilometriä. Lainvastaisten, liian<br />
pitkien koulumatka-aiko<strong>jen</strong> määrä väheni Lapissa<br />
selvästi eikä ollut enää yleisempää kuin muiden aluehallintovirasto<strong>jen</strong><br />
alueilla.
Kuntien on pyrittävä säilyttämään kouluverkko<br />
sellaisena, että ainakin vuosiluokkien 1–6 oppilaat<br />
voivat käydä koulua kotoa käsin ja esiopetuspalvelut<br />
ovat kohtuullisesti kaikkien oppilaiden saavutettavissa.<br />
Kuntien on suunniteltava niiden raja-alueilla<br />
asuvien lasten opetuspalvelu<strong>jen</strong> järjestäminen kuntarajat<br />
unohtaen. Valtionosuusuudistuksessa on otettava<br />
huomioon <strong>Lapin</strong> erityisen toimintaympäristön, esimerkiksi<br />
pitkien ja kalliiden koulukuljetusmatko<strong>jen</strong><br />
vaikutus oppilaskohtaisiin kustannuksiin.<br />
Nuorten ikäluokkien voimakas<br />
pieneneminen uhkaa johtaa toisen<br />
asteen koulutuksen tarjonnan<br />
supistamiseen pienissä kunnissa<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> tehtävänä oli arvioida toisen<br />
asteen koulutuksen alueellista saavutettavuutta<br />
vuosina 2009–2011. Saavutettavuutta arvioitiin tarkastelemalla<br />
kuinka suurelle osalle alueen 16-vuotiaista<br />
oli tarjolla lukiokoulutusta sekä ammatillista<br />
koulutusta yhdellä ja vähintään kolmella koulutusalalla<br />
alle 10 kilometrin ja 30 kilometrin etäisyydellä<br />
nuoren asuinpaikasta.<br />
Lukiokoulutusta oli tarjolla alle 10 kilometrin<br />
etäisyydellä asuinpaikasta 77 prosentille ja alle 30<br />
kilometrin etäisyydellä 93 prosentille <strong>Lapin</strong> 16-vuotiaiden<br />
ikäluokasta. Lukioiden opiskelijamäärät ovat<br />
viime vuosina nuorten ikäluokkien pienenemisen<br />
seurauksena laskeneet, samalla kun kiinnostus lukioopintoja<br />
kohtaan on vähentynyt. <strong>Lapin</strong> pienissä, alle<br />
sadan opiskelijan lukioissa, opiskelijamäärä laski<br />
tarkasteluajanjaksona kahdeksan prosenttia. Lukiokoulutuksessa<br />
tulevaisuuden haasteena onkin koulutustarjonnan<br />
säilyminen niissä kunnissa, joissa opiskelijamäärät<br />
ovat hyvin pieniä. Alle sadan opiskelijan<br />
lukioita oli vuonna 2011 Lapissa 14, joista kaksi (Savukoski<br />
ja Utsjoki) olivat alle 30 opiskelijan kouluja.<br />
Pelkosenniemellä ei ollut lukiota.<br />
Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus edellyttää<br />
hyvän maantieteellisen sijainnin lisäksi valittavaksi<br />
riittävän monta koulutusalavaihtoehtoa. Kolme<br />
ammatillista koulutusalaa oli tarjolla alle 10 kilometrin<br />
etäisyydellä 60 prosentille ja alle 30 kilometrin<br />
etäisyydellä 72 prosentille <strong>Lapin</strong> 16-vuotiaiden ikäluokasta.<br />
Seutukuntakohtaiset erot saavutettavuudessa<br />
vaihtelivat paljon ja seitsemässä kunnassa ei ollut<br />
lainkaan tarjolla ammatillista koulutusta. Vähintään<br />
kolmen koulutusalan koulutuksen saavutettavuus oli<br />
Lapissa selvästi huonompi kuin Manner-Suomessa.<br />
Kuntien on lukioverkkoratkaisuja harkitessaan<br />
otettava huomioon, että lukion lakkauttaminen vaikeuttaa<br />
myös laadukkaan perusopetuksen järjestämistä,<br />
koska pienissä kunnissa näillä kouluasteilla on<br />
yhteisiä opettajia. Ammatillisen koulutuksen järjestäjien<br />
on suunnattava koulutusta joustavasti työelämän<br />
tarpeiden mukaan ja tarjottava koulutusta eri puolilla<br />
Lappia sijaitsevissa opetuspisteissä. Verkko-opetusta<br />
on kehitettävä edelleen opiskelun tueksi.<br />
Kunnat käyttivät rahaa liikuntaan<br />
lähes yhtä paljon kuin vuonna 2008<br />
Liikuntatoimen arviointikohteena olivat kuntien taloudelliset<br />
resurssit ja liikunnan <strong>peruspalvelu</strong>ja tuottava<br />
henkilöstö.<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien liikuntapalvelu<strong>jen</strong> järjestämisen<br />
kokonaismenot investointimenoineen olivat vuonna<br />
2011 yhteensä 21,7 miljoonaa euroa, eli noin 117<br />
euroa asukasta kohden. Kokonaiskäyttömeno<strong>jen</strong><br />
osuus asukasta kohden oli 89 euroa. Tähän sisältyivät<br />
liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapitokustannukset,<br />
palkka- ja henkilöstömenot, ostopalvelut<br />
sekä seuroille myönnetyt toiminta- ja kohdeavustukset.<br />
Suurin menoerä oli liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja<br />
kunnossapitokustannukset. Liikunnan <strong>peruspalvelu</strong>ja<br />
tuottavaa henkilöstöä oli yhteensä 150 henkilötyövuotta.<br />
Vakinaisessa työsuhteessa henkilöstöstä oli<br />
noin 70 prosenttia.<br />
Liikunnan kokonaismenot asukasta kohden olivat<br />
keskimäärin yhtä suuret Lapissa ja koko maassa.<br />
<strong>Lapin</strong> menot olivat pysyneet lähes samana kuin vuonna<br />
2008. Liikunnan palveluja järjestävän henkilöstön<br />
määrä lisääntyi hieman vuodesta 2008.<br />
Kuntien on varmistettava vuosittain riittävät ja<br />
yhdenvertaiset henkilöstö- ja määräraharesurssit sekä<br />
7
pidettävä huolta liikuntapaikko<strong>jen</strong> kunnosta ja toimivuudesta.<br />
Lisäksi kuntien on huolehdittava siitä,<br />
että liikuntapaikko<strong>jen</strong> kunnossapidosta vastaa osaava<br />
henkilöstö.<br />
E-kirjoja on vasta<br />
muutamassa <strong>Lapin</strong> kirjastossa<br />
Arvioinnissa tarkasteltiin kaupallisesti saatavilla olevien<br />
verkkoaineisto<strong>jen</strong> ja e-kirjo<strong>jen</strong> tarjontaa ja käyttöä<br />
yleisissä kirjastoissa sekä arvioitiin yleisten kirjasto<strong>jen</strong><br />
asemaa tietoyhteiskuntatoimijoina.<br />
Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> asiakkaita kiinnostavia<br />
verkkoaineistoja ja e-kirjoja oli liian vähän saatavilla<br />
suomen kielellä. E-aineisto<strong>jen</strong> kehitys Suomen kustannusalalla<br />
oli hidasta ja vähäisten aineisto<strong>jen</strong> hankintahinnat<br />
olivat korkeat. Verkkoaineisto<strong>jen</strong> hallinta,<br />
markkinointi ja käytön opastaminen vaatii kirjastoilta<br />
uudenlaista osaamista. Nämä olivat keskeisiä syitä siihen,<br />
miksi yleiset kirjastot olivat jättäytyneet hieman<br />
sivuun sähköisten sisältö<strong>jen</strong> välittämisestä. Verkkoaineisto<strong>jen</strong><br />
tarjonta ja käyttö oli kirjastoissa vähäistä.<br />
Kirjasto<strong>jen</strong> asema tietoyhteiskuntatoimijoina oli<br />
laajasti tiedostettu, ja kirjastot pystyivät vastaamaan<br />
näihin odotuksiin tarjoamalla tilat ja laitteet tietoverkko<strong>jen</strong><br />
käyttöön. Sen sijaan tietoyhteiskuntataito<strong>jen</strong><br />
opetus sekä verkkoaineisto<strong>jen</strong> tuntemus ja markkinointi<br />
oli useissa kirjastoissa korkeintaan tyydyttävällä<br />
tasolla.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön on johdettava<br />
määrätietoisesti kansallisia toimia, joilla yleisten kirjasto<strong>jen</strong><br />
asiakkaita kiinnostava aineisto saadaan digitaaliseen<br />
jakeluun kirjastoihin. Lisäksi ministeriön<br />
tulee selkiyttää kirjasto<strong>jen</strong> roolia tietoyhteiskuntataito<strong>jen</strong><br />
opastajana. Paikallis- ja aluetasolla kirjasto<strong>jen</strong><br />
on huolehdittava verkkoaineistoihin perehtymisestä<br />
ja markkinoinnista. Kansalliskirjaston on luetteloitava<br />
julkisella rahoituksella tuotetut verkkojulkaisut<br />
kansallisbibliografiaan, jotta niiden jakelu ja käyttöön<br />
saaminen helpottuu.<br />
8 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kaksi kolmasosaa <strong>Lapin</strong> kunnista<br />
käytti alle yhden henkilötyövuoden<br />
yleiseen kulttuuritoimeen<br />
Arviointikohteena oli kuntien yleisen kulttuuritoiminnan<br />
sekä taiteen ja kulttuurin valtionosuuslaitosten<br />
(museot, teatterit, orkesterit) tuottamat palvelut.<br />
<strong>Lapin</strong> maakunnan kunnista kaksi kolmasosaa<br />
käytti alle yhden henkilötyövuoden yleiseen kulttuuritoimeen.<br />
Yleisen kulttuuritoimen asukaskohtaiset<br />
nettokustannukset vaihtelivat huomattavasti eri kunnissa.<br />
Vuonna 2009 lähes puolessa <strong>Lapin</strong> kunnista<br />
yleisen kulttuuritoimen nettokäyttökustannukset olivat<br />
6–15 euroa asukasta kohden. <strong>Lapin</strong> maakunnassa<br />
yleisen kulttuuritoimen keskimääräiset nettokustannukset<br />
olivat vuonna 2010 alle puolet valtakunnallisesta<br />
keskiarvosta.<br />
Vuonna 2009 museoiden, teattereiden ja orkestereiden<br />
nettokustannukset olivat <strong>Lapin</strong> maakunnassa<br />
1–114 euroa asukasta kohden. Yleisen kulttuuritoimen<br />
sekä museoiden, teattereiden ja orkestereiden<br />
yhteenlasketut nettokäyttökustannukset nousivat korkeimmiksi<br />
maakuntakeskuksissa. Valtionosuusteatterit<br />
ja -orkesteri toimivat Kemissä ja Rovaniemellä.<br />
Valtionosuusmuseoita oli myös asukasluvultaan pienemmissä<br />
kunnissa.<br />
Kuntien on vastattava siitä, että niissä noudatetaan<br />
valtakunnallista kuntien yleisen kulttuuritoiminnan<br />
ja valtionosuuslaitosten palvelu<strong>jen</strong> arvioinnin<br />
suosituksia: Vähintään päätoiminen (100 %) kulttuuritoimen<br />
työntekijä kunnassa, jonka asukasluku on<br />
5000–24 999, lisäksi johtava kulttuuritoimen työntekijä<br />
(100 %) kunnassa, jonka asukasluku ylittää<br />
25 000 asukasta. Yhdistelmävirka tai -toimikunnassa,<br />
jonka asukasluku on alle 5 000 asukasta (suositus<br />
0,5 htv, minimi 0,3 htv).<br />
Kuntien kulttuuritoiminnan tilastotiedon tuotantoa<br />
on yhtenäistettävä ja kehitettävä, jotta se olisi<br />
paremmin vertailukelpoista erityisesti yleisen kulttuuritoiminnan<br />
osalta. Koordinoinnista vastaavat<br />
Tilastokeskus ja opetus- ja kulttuuriministeriö. Tiedontuotannosta<br />
vastaavat kunnat. Opetus- ja kulttuuriministeriö<br />
käynnistää selvityksen yleisen kult-
tuuritoimen henkilöstön koulutustarpeista samoin<br />
kuin selvityksen yleisen kulttuuritoiminnan sisällöstä,<br />
muun muassa kuntien myöntämistä avustuksista kolmannelle<br />
ja yksityiselle sektorille. Tiedontuotannosta<br />
vastaavat kunnat. Taide- ja kulttuurilaitokset yhteistyössä<br />
opetus- ja kulttuuriministeriön kanssa tulevat<br />
selvittämään valtionosuuslaitosten kiertuetoiminnan<br />
kattavuuden eri maakunnissa.<br />
Etsivä nuorisotyö tavoittaa<br />
yhä enemmän nuoria<br />
Nuorisotoimen <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointikohteena<br />
olivat kuntien nuorten ohjaus- ja palveluverkostot,<br />
työpajat ja etsivä nuorisotyö, jotka kaikki ovat sosiaalisen<br />
vahvistamisen välineitä. Nuorten työpajatoiminnan<br />
arviointi keskittyi siihen, onko palveluja<br />
olemassa riittävästi tarpeeseen nähden. Etsivän nuorisotyön<br />
vaikuttavuuden arvioinnissa tärkein arviointimittari<br />
oli tavoitettu<strong>jen</strong> nuorten määrä.<br />
Nuorisolaissa säädetty velvoite nuorten ohjaus-<br />
ja palveluverkostosta oli toteutunut hyvin, sillä<br />
20 <strong>Lapin</strong> kuntaa oli jo perustanut verkoston tai oli<br />
valmisteluvaiheessa. Suurin osa nuorten ohjaus- ja<br />
palveluverkosto<strong>jen</strong> puheenjohtajista oli sitä mieltä,<br />
että nuorisolain monialaista yhteistyötä ohjaava uusi<br />
säännös ohjasi kunnan eri tahoja nuorisopoliittiseen<br />
ajatteluun. Etsivän nuorisotyön tavoittamien nuorten<br />
määrä ja etsivien nuorisotyöntekijöiden määrä kasvoi<br />
vuonna 2010 paljon edelliseen vuoteen verrattuna.<br />
Tämä oli mahdollista, koska valtio lisäsi merkittävästi<br />
panostusta tähän työhön. Vaikka etsivä nuorisotyö<br />
tavoitti suurimman osan nuorista jonkin viranomaisen<br />
pyynnöstä, merkittävä osa nuorista tavoitettiin sosiaalisten<br />
verkosto<strong>jen</strong> kautta. Nämä nuoret olivat todennäköisimmin<br />
juuri niitä, jotka muuten olivat kaikkien<br />
yhteiskunnan palvelu<strong>jen</strong> saavuttamattomissa.<br />
Työpajoissa sekä valmentautujien että valmentajien<br />
määrät ovat kasvaneet paljon viime vuosina.<br />
Kaikki työpajapalveluja tarvitsevat nuoret eivät kuitenkaan<br />
päässeet mukaan toimintaan, sillä tilanpuutteen<br />
vuoksi kaikkia halukkaita ei pystytty ottamaan<br />
työpajalle.<br />
Kaikkien kuntien on perustettava lakisääteinen<br />
nuorten ohjaus- ja palveluverkosto ja jo perustettuja<br />
verkostoja on tarvittaessa täydennettävä niin, että<br />
kaikki laissa säädetyt toimialat ovat niissä edustettuina.<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien ja säätiöiden on laa<strong>jen</strong>nettava<br />
nuorten työpajatoimintaa edelleen ja resursoitava<br />
työpajoja niin, että kaikki työpajapalveluja tarvitsevat<br />
nuoret pääsevät mukaan toimintaan. Kuntien etsivän<br />
nuorisotyön on pyrittävä tavoittamaan mahdollisimman<br />
paljon erityisesti kaikkien palvelu<strong>jen</strong> ulkopuolella<br />
olevia nuoria. Etsivää nuorisotyötä on kehitettävä<br />
kunnissa monialaisena yhteistyönä.<br />
Ehkäisevään päihdetyöhön<br />
on vielä panostettava<br />
Lakisääteisellä kuntien ehkäisevällä päihdetyöllä pyritään<br />
vähentämään alkoholista aiheutuvia haittoja,<br />
ehkäisemään syrjäytymistä sekä edistämään kuntalaisten<br />
hyvinvointia ja terveyttä osana kuntien <strong>peruspalvelu</strong>ja.<br />
Tässä raportissa tarkasteltiin ehkäisevän<br />
päihdetyön toteutumista kunnissa erityisesti rakenteellisten<br />
edellytysten ja toiminnan tarkoituksenmukaisuuden<br />
näkökulmasta.<br />
Lähes kaikissa kunnissa toimi moniammatillinen<br />
työryhmä, jolle ehkäisevän päihdetyön tehtävät<br />
kuuluivat. Työryhmissä oli edustus erityisesti terveys-<br />
ja sosiaalitoimesta, opetus- ja nuorisotoimesta,<br />
vapaa-aikatoimesta, poliisista ja seurakunnasta.<br />
Poikkeuksetta niistä puuttuivat elinkeinon edustajat<br />
ja vain yhdessä oli kansallisessa mielenterveys- ja<br />
päihdesuunnitelmassa suositeltu kokemus-asiantuntija.<br />
Ehkäisevästä päihdetyöstä vastasi 16 kunnassa<br />
sosiaali- ja terveyslautakunta tai vastaava toimielin.<br />
Viidestä kunnasta vastuutaho puuttui. Yhdyshenkilö<br />
oli nimetty lähes kaikkiin kuntiin. Vain yhden kunnan<br />
yhdyshenkilö työskenteli kokoaikaisesti ja yli puolessa<br />
kunnista yhdyshenkilön tehtäväkuvaa ei oltu määritelty.<br />
Päihdepalvelu<strong>jen</strong> laatusuosituksen mukainen<br />
strategia ehkäisevän päihdetyön edistämiseksi puuttui<br />
kolmesta kunnasta. Mini-interventio ja varhaisen<br />
puuttumisen puheeksiottamisen mallit olivat vuonna<br />
2011 kaikissa kunnissa vähintäänkin yksittäisen työntekijän<br />
käytössä.<br />
9
Ehkäisevään päihdetyöhön panostetaan kunnissa,<br />
muttei tilasto<strong>jen</strong> valossa vielä riittävästi. Kunnissa<br />
tapahtuneet rakenteelliset uudistukset ovat voineet<br />
hämärtää vastuuta ehkäisevän päihdetyön, raittiustyön,<br />
toteuttamisesta. Ennaltaehkäisevä työ on voinut<br />
jäädä muiden töiden varjoon ja siten lähes unohtunut,<br />
koska kuntien henkilöresurssit olivat rajalliset. Ehkäisevä<br />
päihdetyö on tunnustettava osaksi kunnan kokonaisvaltaista<br />
terveyden ja hyvinvoinnin edistämistä.<br />
Päihdetyön rakenteita on vahvistettava ja vastuita selkiytettävä,<br />
jotta kunnat voivat vastata tästä lakisääteisestä<br />
tehtävästä.<br />
Joukkoliikenteen <strong>peruspalvelu</strong>tasossa<br />
on Lapissa jonkin verran puutteita<br />
Arvioinnin tarkoituksena oli selvittää, millä alueilla<br />
joukkoliikenteen palvelut ovat tällä hetkellä vähintään<br />
<strong>peruspalvelu</strong>tasoisia.<br />
<strong>Lapin</strong> ELY-keskus määritteli vuonna 2011 joukkoliikenteen<br />
palvelutasot. Niiden mukainen <strong>peruspalvelu</strong>taso<br />
toteutui suurimmassa osassa maakuntaa.<br />
Työmatkoihin soveltuvaa joukkoliikennettä oli Lapissa<br />
kaupunkiseutuja lukuun ottamatta vähän, koska<br />
kunnat ovat laajoja ja kuntarajat ylittävää työssäkäyntiä<br />
on vähän. Osa harvaanasutun maaseudun asukkaista<br />
oli <strong>peruspalvelu</strong>tasoisten joukkoliikennepalvelu<strong>jen</strong><br />
ulkopuolella. Suurimmat puutteet löytyivät Enontekiön,<br />
Utsjoen, Posion ja Tervolan kunnista.<br />
Valtakunnallisesti yhtenäisesti tehdyt palvelutasomäärittelyt<br />
suuntaavat jatkossa liikenteen hankintaa<br />
ja osoittavat kunkin alueen kannalta olennaiset yhteysvälit.<br />
Kuntien, liikennöitsijöiden ja ELY-keskusten<br />
on kiinnitettävä erityistä huomiota matkaketju<strong>jen</strong><br />
sujuvuuteen. Kuntien ja ELY-keskuksen on hankittava<br />
<strong>peruspalvelu</strong>tasoista joukkoliikennettä mahdollisuuksien<br />
mukaan ja täydennettävä harvaan asutuilla<br />
alueilla säännönmukaista joukkoliikennettä<br />
kutsujoukkoliikenteellä ja palveluliikenteellä. Nämä<br />
joukkoliikenteen muodot palvelevat erityisesti asukkaiden<br />
asiointitarpeita. Joukkoliikennettä järjestävien<br />
ja hankkivien taho<strong>jen</strong> on tehtävä yhteistyötä kuljetuspalvelu<strong>jen</strong><br />
järjestämisessä. Liikkumista on tarkasteltava<br />
kokonaisvaltaisesti ja joukkoliikenteen palveluja<br />
10 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
on tarjottava ensisijaisesti kaikille avoimena liikenteenä.<br />
TURVALLINEN YHTEISKUNTA<br />
Hälytysajo<strong>jen</strong> valmiusaika on kaupunkikuntien<br />
ulkopuolella Lapissa pitkä<br />
Poliisitoimen arviointikohteina olivat ennalta ehkäisevä<br />
toiminta, nopean avun saanti sekä tutkinnan palvelutaso.<br />
Ennalta estävä toiminta on poliisin tärkeimpiä<br />
tehtäviä. Paikallisessa poliisitoiminnassa korostettiin<br />
ennalta estävää toimintaa suhteessa reaktiiviseen<br />
työhön. Tämä tarkoitti esimerkiksi sitä, että perhe- ja<br />
lähisuhdeväkivaltatapausten yhteydessä myös poliisi<br />
pyrki ohjaamaan asiakkaita muiden korjaavien palvelu<strong>jen</strong><br />
pariin.<br />
Perheväkivallaksi kirjattu<strong>jen</strong> kotihälytysten<br />
määrä kasvoi Lapissa vuodesta 2010 noin 2,5 prosenttia.<br />
Asukaslukuun suhteutettuna perheväkivalta<br />
oli Lapissa selvästi koko maan tasoa yleisempää. Perheväkivallan<br />
aiheuttamat tehtävät lisääntyivät ilmoituskynnyksen<br />
laskun takia.<br />
Alle 21-vuotiaisiin kohdistuneiden pahoinpitelyrikosten<br />
määrä kasvoi <strong>Lapin</strong> alueella vuoteen 2010<br />
verrattuna noin neljä prosenttia. Kaikkiaan pahoinpitelyrikosten<br />
määrä kasvoi viidenneksellä. <strong>Lapin</strong> poliisilaitoksen<br />
alueella lasten ja nuorten kohtaama väkivalta<br />
pysyi ennallaan, mutta kasvoi Peräpohjolassa.<br />
Kaikkein nuorimpien ikäryhmässä määrä kuitenkin<br />
laski molemmilla alueilla.<br />
Hälytystehtävien toimintavalmiusaika kohentui<br />
hieman vuodesta 2010. Kuntien väliset erot olivat<br />
Kemin, Tornion ja Rovaniemen ulkopuolella erittäin<br />
suuret. Toimintavalmiusajat kertovat poliisilaitoksen<br />
toimintaympäristöstä. Jos poliisilaitoksen alueella<br />
on vain yksi tai kaksi suurempaa väestökeskittymää,<br />
on hälytystoiminta helpompi järjestää kuin sellaisilla<br />
alueilla, joissa asutus on hajanaista ja välimatkat taajamien<br />
välillä pitkiä.
Hälytystehtävien määrä laski keskimäärin hieman<br />
vuodesta 2010. Hälytystehtävistä kaksi kolmasosaa<br />
sijoittui Rovaniemelle, Tornioon ja Kemiin. Aikaisempiin<br />
vuosiin verrattuna hälytystehtävien määrä<br />
väheni kaikissa näissä <strong>Lapin</strong> suurimmissa kaupungeissa,<br />
mutta lisääntyi yli kymmenellä prosentilla Simossa,<br />
Posiolla ja Muoniossa.<br />
Rikoslakirikosten määrä kasvoi koko maakunnan<br />
alueella noin kaksi prosenttia. Pahoinpitelyrikollisuuden<br />
merkittävä kasvu johtui pääosin lakimuutoksesta,<br />
jonka seurauksena entistä suurempi osa<br />
lievistäkin väkivallanteoista siirtyi virallisen syytteen<br />
alaisiksi.<br />
Rikoslakirikosten selvitysaste heikentyi, mutta<br />
vähemmän kuin koko maassa keskimäärin. Kaikkia<br />
rikoksia tarkasteltaessa tilanne sen sijaan koheni, sillä<br />
vuonna 2011 poliisi selvitti Lapissa noin 85 prosenttia<br />
kaikista tietoon tulleista rikoksista.<br />
Lapissa palokunta saapuu onnettomuuspaikalle<br />
aiempaa nopeammin<br />
Pelastustoimen <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arvioinnin kohteena<br />
olivat palotarkastusten sekä valistus- ja neuvontatoiminnan<br />
toteutuminen, hälytyspalvelu<strong>jen</strong> saatavuus ja<br />
paikallisen turvallisuusyhteistyön toteutuminen.<br />
Valtakunnallisen valistus- ja neuvontatyön<br />
määrällinen tavoite on, että valistusta ja neuvontaa<br />
annetaan 20 prosentille väestöstä. Tämä tavoite saavutettiin<br />
Lapissa neljässä kunnassa. Kuntien välillä<br />
oli suuria eroja. <strong>Lapin</strong> pelastuslaitos tarkasti vuonna<br />
2011 lähes kaikki erityiskohteet (koulut, sairaalat,<br />
kauppakeskukset, majoitustilat ja teollisuuslaitokset).<br />
Asuinrakennuksista ja muista harvemmin tarkastettavista<br />
kohteista tarkastettiin 11 prosenttia suunnitellusta<br />
määrästä. Pelastustehtävien määrä laski kolme<br />
prosenttia verrattuna edelliseen vuoteen. Eniten hälytyksiä<br />
aiheuttivat automaattisten paloilmaisimien<br />
tarkastus- ja varmistustehtävät sekä liikenneonnettomuudet.<br />
Lapissa palokunta saapui onnettomuuspaikalle<br />
aiempaa nopeammin. Paikallinen turvallisuusyhteistyö<br />
toteutui <strong>Lapin</strong> kunnissa hyvin. Lähes kaikki<br />
kunnat olivat laatineet turvallisuussuunnitelman.<br />
<strong>Lapin</strong> pelastuslaitoksen on edelleen jatkettava<br />
laaja-alaista onnettomuuksien ennaltaehkäisytyötä ja<br />
pyrittävä toteuttamaan tehty valvontasuunnitelma. Pelastustoimen<br />
on edelleen kehitettävä menetelmiä automaattisten<br />
paloilmoituslaitosten virheellisten hälytysten<br />
määrän vähentämiseksi. Kehitystoimenpiteitä on<br />
suunnattava paikallisten turvallisuussuunnitelmien toteutumisen<br />
seurantaan ja vaikuttavuuden mittaamiseen.<br />
Tieverkon kunto ja hoidon taso eivät<br />
haittaa elintärkeitä kuljetuksia Lapissa<br />
Tehtävänä oli arvioida haittaako tieverkon kunto ja<br />
hoidon taso elintärkeitä kuljetuksia Lapissa.<br />
Tieverkon kunto ja hoidon taso eivät haitanneet<br />
elintärkeitä kuljetuksia Lapissa. Talvella ongelmakeleillä<br />
ja kelirikkoaikaan saattoi harvaan asuttu<strong>jen</strong><br />
alueiden tieverkko olla muuta tieverkkoa huonommassa<br />
kunnossa ja kuljetukset voivat hidastua koko<br />
tieverkollakin, mutta niiden estyminen oli todella<br />
poikkeuksellista. Tulevaisuudessa tilanne tulee heikkenemään,<br />
koska tienpidon nykyinen rahoitus ei riitä<br />
teiden kunnon nykytasoiseen ylläpitoon.<br />
ELY-keskus varmistaa riittävän liikennöitävyyden<br />
<strong>peruspalvelu</strong>tason myös harvaan asutuilla alueilla,<br />
vaikka tiestön ikääntymisestä johtuvat puutteet<br />
kasautuvat ja edellyttävät lisärahoitusta. Suuriin liikennevirtoihin<br />
panostaminen on kuitenkin edelleen<br />
etusijalla, koska niillä on enemmän yhteiskunnallista<br />
merkitystä. ELY-keskus kehittää poikkeuksellisten<br />
luonnonolosuhteiden aiheuttamien liikennehäiriöiden<br />
hallintaa ottaen huomioon myös harvaan asutut seudut.<br />
Viranomaisten ja muiden toimijoiden (teiden hoitoa<br />
ja ylläpitoa tekevät yrittäjät, tievalaistuksen ynnä<br />
muiden laitteiden toiminnasta vastaavat yritykset,<br />
metsäkoneurakoitsijat ja kuljetusyritykset) yhteistyölle<br />
on luotava entistä yhtenäisemmät menettelytavat,<br />
joita myös harjoitellaan riittävästi. ELY-keskus jatkaa<br />
yhteistyötä eri tienkäyttäjäryhmien kanssa, tekee tienkäyttäjien<br />
tyytyväisyystutkimuksia ja teiden teknisiä<br />
kuntomittauksia sekä reagoi näistä saataviin heikkoihinkin<br />
signaaleihin. Tavoitteena on, että voidaan turvata<br />
eri käyttäjäryhmille ja alueille sopiva tien kuntotaso.<br />
11
Ympäristöterveydenhuollon yhteistoimintaalueiden<br />
aloittamiseen liittyvä toiminnan<br />
organisointi vähensi elintarvikevalvontaan<br />
käytössä olevaa työaikaa<br />
Arvioinnissa tarkasteltiin harvaan asuttu<strong>jen</strong> ja taajaan<br />
asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong> välistä eroa suunnitelmallisen elintarvikevalvonnan<br />
saatavuudessa. Tavoitteena on, että<br />
elintarvikevalvonnan palvelu<strong>jen</strong> saatavuus on valtakunnallisesti<br />
tasalaatuista ja sitä toteutetaan kaikilla<br />
alueilla yhtenäisillä periaatteilla.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> ja taajaan asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong><br />
välillä ei ollut eroa suunnitelmallisen elintarvikevalvonnan<br />
saatavuudessa. Lapissa suuret hiihtokeskukset<br />
sijaitsevat pääasiassa väkiluvultaan pienten, mutta<br />
pinta-alaltaan suurten kuntien alueella. Sesonkiaikoina<br />
näissä kunnissa oleskelevan väestön ja suoraan<br />
kuluttajia palvelevien ravintoloiden määrä moninkertaistuu.<br />
Elintarvikevalvonnan palvelu<strong>jen</strong> järjestäminen<br />
vaatii näissä kunnissa erityisjärjestelyjä.<br />
Elintarvikehuoneisto<strong>jen</strong> tarkastussuunnitelmien<br />
toteutumisen ja valvontayksiköiden taajama-asteiden<br />
välillä ei ollut sellaista riippuvuutta, että eroa harvaan<br />
asuttu<strong>jen</strong> ja taajaan asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong> välillä<br />
olisi ollut havaittavissa. Uusien valvontayksiköiden<br />
toiminnan aloittamiseen liittyvä organisointi vaati<br />
henkilöstöltä paljon työaikaa, mikä vähensi suoraan<br />
valvontaan käytössä olevaa työaikaa.<br />
Lapissa vielä vireillä olevien yhteistoimintaalueiden<br />
muodostaminen (Tunturi-Lappi, Itä-Lappi<br />
sekä Kemi-Simon alue) on toteutettava vuoden 2012<br />
aikana. <strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> on seurattava<br />
ympäristöterveydenhuollon yhteistoiminta-alueiden<br />
suunnitelman mukaisten tarkastusten toteutumista<br />
suunnitelmakautta pidemmällä ajanjaksolla, jotta voidaan<br />
havaita toimintaympäristön muutosten todelliset<br />
vaikutukset käytännön valvontatyöhön.<br />
Vain neljäsosa valvontayksiköistä on järjestänyt<br />
eläinsuojeluvalvonnan säädösten mukaisesti<br />
Eläinlääkintähuollon arvioinnissa tarkasteltiin<br />
kunnan eläinsuojeluvalvonnan saatavuutta ja riittävyyttä<br />
suhteessa eläinlääkintähuoltolain vaatimuksiin<br />
12 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
ja käytössä oleviin henkilöresursseihin. Palvelutavoitteena<br />
on, että kunnassa on erillinen valvontaeläinlääkäri,<br />
joka ei tarjoa muita eläinlääkäripalveluja.<br />
Lapissa vain neljäsosa valvontayksiköistä oli<br />
järjestänyt eläinsuojeluvalvonnan säädösten mukaisesti<br />
niiden kahden vuoden kuluessa, jotka eläinlääkintähuoltolaki<br />
on ollut voimassa. <strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong><br />
alueella toimi vuonna 2011 vain kolme<br />
valvontaeläinlääkäriä ja näistä viroista kaksi oli osan<br />
vuotta ilman viranhaltijaa. Eläinsuojeluvalvontaa tekivät<br />
muut kunnaneläinlääkärit, mutta valvonta ei<br />
ollut aina jäävitöntä. Lapissa oli vuonna 2011 muutenkin<br />
poikkeuksellisen huono eläinlääkäritilanne,<br />
mikä vaikutti merkittävästi erityisesti kiireettömien<br />
eläinsuojelutarkastusten tekemiseen.<br />
Kaikkien ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköiden<br />
on järjestettävä valvontatehtävät joko<br />
erillisen valvontaeläinlääkärin avulla tai muuten<br />
jäävittömästi. Kuntien on otettava huomioon eläinsuojeluvalvonnan<br />
resurssitarpeen laskemisessa asukasluvun<br />
lisäksi alueen kotieläintuotantorakenne.<br />
Valvontayksiköiden on huolehdittava eläinsuojeluvalvonnan<br />
resursseista siten, että valvontaeläinlääkärin<br />
sijaisjärjestelyt toimivat myös loma-aikoina.
1. Toimeksianto ja työn organisointi<br />
Peruspalvelu<strong>jen</strong> arviointi on<br />
lakisääteistä toimintaa<br />
Peruspalvelu<strong>jen</strong> alueellinen arviointi on aluehallintovirastosta<br />
annetun lain (896/21.11.2009) 4 §:n mukaan<br />
aluehallintovirasto<strong>jen</strong> tehtävä. Hallituskaudelle<br />
laadittavassa aluehallintovirasto<strong>jen</strong> strategisessa asiakirjassa<br />
on aluehallintovirastoille asetettu tavoitteeksi<br />
seurata, valvoa ja arvioida <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> saatavuuden<br />
alueellista ja yhdenvertaista toteutumista. Vastaava<br />
tehtävä kuului aiemmin lääninhallituksille vuosina<br />
1996–2008. Lakisääteistä <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointi<br />
on ollut vuodesta 2000 lähtien. Arviointia ohjaavat<br />
omilla toimialoillaan asianomaiset ministeriöt ja<br />
keskushallinnon virastot. Kuntien <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
arviointi liittyy kuntalain mukaiseen <strong>peruspalvelu</strong>ohjelmamenettelyyn.<br />
Aluehallintovirasto<strong>jen</strong> suorittama<br />
valtakunnallinen arviointi tuottaa osaltaan aineistoa<br />
tähän prosessiin ja tietoa muun muassa <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
tilaraporttiin.<br />
Peruspalveluilla tarkoitetaan sellaisia hyvinvointipalveluja,<br />
joiden on perustuslain mukaan oltava<br />
kaikkien kansalaisten yhdenvertaisesti saatavilla. Peruspalveluiksi<br />
määritellään palvelut, jotka koskevat<br />
suurta määrää ihmisiä ja vaikuttavat kansalaisten jokapäiväiseen<br />
elämään ja joiden puuttuminen aiheuttaa<br />
merkittäviä ongelmia. Peruspalveluja ovat myös<br />
erityisryhmien palvelut, vaikka ne eivät koskisikaan<br />
suurta määrää ihmisiä.<br />
Julkisen vallan ja valtion tehtävänä on luoda<br />
riittävät edellytykset <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> tuottamiselle.<br />
Valtio ja kunnat rahoittavat <strong>peruspalvelu</strong>t yhteisesti,<br />
vaikka palvelu<strong>jen</strong> järjestäminen on pääsääntöisesti<br />
kuntien tehtävä. Suuri osa <strong>peruspalvelu</strong>ista kuuluu<br />
kuntien valtionosuusjärjestelmän piiriin. Julkisen sektorin<br />
tilivelvollisuus kansalaisia kohtaan edellyttää,<br />
että kansalaisille annetaan tietoa siitä, mitä verorahoituksella<br />
on tuotettu.<br />
Vuoden 2011 arvioinnin toteutus<br />
Valtionvarainministeriö määritteli hallinnonaloittaiset<br />
arviointikohteet vuoden 2011 <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
arviointia varten (VM:n kirje 31.11.2011,<br />
VM/1711/00.02.07/2011). Arvioinninkohteet valittiin<br />
yhteistyössä aluehallintovirastoja ohjaavien viranomaisten<br />
kanssa, ja niistä neuvoteltiin Suomen<br />
Kuntaliiton kanssa. Valtakunnallinen <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
alueellisen saatavuuden arviointiraportti laadittiin<br />
myös tällä arviointikierroksella ajallisesti ennen<br />
aluehallintovirasto<strong>jen</strong> alueellisia arviointiraportteja<br />
ja ainoastaan sähköisenä. Se julkaistiin ja luovutettiin<br />
hallinto- ja kuntaministerille 6.3.2012. Tällä menettelyllä<br />
pyritään saamaan arviointitieto mukaan keskushallinnon<br />
suunnittelu- ja päätöksentekosykliin. Aluehallintovirastot<br />
valmistelivat aluekohtaiset raportit<br />
30.4.2012 mennessä.<br />
Aluehallintovirasto<strong>jen</strong> strategisen asiakirjan<br />
mukaan vuotta 2011 koskevan <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> alueellisen<br />
saatavuuden arvioinnin teemana olivat syrjäytymisen<br />
ehkäisyn ja harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden<br />
turvallisuuden kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut. Teemoja<br />
tarkasteltiin kaikissa niissä arviointikohteissa, joissa<br />
sen sisällyttäminen arviointiin oli mahdollista.<br />
Vuoden 2011 <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arvioinnissa arviointikohteet<br />
oli ensimmäistä kertaa ryhmitelty aluehallintovirasto<strong>jen</strong><br />
ydintehtävien mukaan, joita ovat<br />
tasa-arvoisesta, hyvinvoivasta ja turvallisesta yhteiskunnasta<br />
vastaaminen.<br />
Arvioinnin kirjoittajat selviävät kunkin arviointikohteen<br />
yhteydessä. Nuoriso-, liikunta- ja kirjastotoimen<br />
sekä liikennepalvelu<strong>jen</strong> arvioinnit tehtiin <strong>Lapin</strong><br />
elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksessa ja poliisitoimen<br />
arvioinnin teki Pohjois-Suomen aluehallintovirasto.<br />
Ehkäisevän päihdetyön arvioinnin suoritti<br />
koko maassa Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL)<br />
13
ja kukin aluehallintovirasto täydensi analysointia alueellisella<br />
näkemyksellä omissa arviointiraporteissaan.<br />
Vastaavasti opetus- ja kulttuuriministeriön toimeksiantamana<br />
Jyväskylän yliopiston KUULTO -projekti<br />
suoritti koko maan osalta kuntien yleisen kulttuuritoiminnan<br />
arvioinnin.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> johtoryhmä vastasi<br />
<strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointityön kokonaisuudesta ja arviointityötä<br />
koordinoi Peruspalvelut, oikeusturva ja<br />
luvat -vastuualueen opetustoimen tiimi:<br />
• opetustoimen ylitarkastaja Elisa Suutala<br />
(koordinaattori)<br />
• erikoissuunnittelija Marjatta Tarkiainen<br />
• erikoissuunnittelija Aune Kina<br />
Paikkatiedon vastuuhenkilöinä toimivat ja kartto<strong>jen</strong><br />
teosta vastasivat erikoissuunnittelijat Aune Kina ja<br />
Marjatta Tarkiainen. Raportin graafisesta suunnittelusta<br />
ja taitosta vastasi Tammerprint Oy.<br />
14 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
2. Toimintaympäristö<br />
2.1. Toiminta-alue<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> toiminta-alue on <strong>Lapin</strong><br />
maakunta, joka rajoittuu idässä Venäjään, pohjoisessa<br />
Norjaan, lännessä Ruotsiin ja etelässä Pohjois-Pohjanmaan<br />
maakuntaan. Kansainvälisyys on<br />
luonteva osa <strong>Lapin</strong> arkea, mikä johtuu sijainnista ja<br />
vilkkaasta matkailusta. <strong>Lapin</strong> pinta-ala on 98 985<br />
km 2 . Lappi on pinta-alaltaan Suomen maakunnista<br />
suurin ja kattaa 29 prosenttia koko maan pinta-alasta.<br />
Etäisyydet sekä maakunnan sisällä että valtakunnan<br />
keskuksiin ovat pitkät.<br />
<strong>Lapin</strong> maakunta muodostuu 21 kunnasta, joista<br />
kaupunkeja on neljä: Rovaniemi, Kemi, Tornio ja<br />
Kemijärvi. Kuntien määrä väheni viimeksi vuoden<br />
2006 alusta, kun Rovaniemen kaupunki ja Rovaniemen<br />
maalaiskunta yhdistyivät. Tilastollisen kuntaryhmittelyn<br />
mukaan kaupunkimaisia kuntia ovat Kemi,<br />
Rovaniemi ja Tornio, taajaan asuttuja kuntia Kemijärvi<br />
ja Keminmaa ja maaseutumaisia muut 16 kuntaa.<br />
Sodankylä oli lähes pari vuotta luokiteltu taajaan asu-<br />
tuksi kunnaksi, mutta on nyt jälleen merkitty maaseutumaiseksi<br />
kunnaksi. Seutukuntia on kuusi. Kuvassa<br />
2.1.1. on esitetty <strong>Lapin</strong> kunnat sekä seutukunnat asukasmäärineen.<br />
Paikallispoliisia koskeva toimialueuudistus tuli<br />
voimaan 1.1.2009, jolloin maahan muodostettiin 24<br />
poliisilaitosta. Sitä ennen niitä oli ollut 90. Lappiin<br />
tuli aikaisemman 10 kihlakunnan poliisilaitoksen tilalle<br />
kaksi poliisilaitosta: <strong>Lapin</strong> ja Peräpohjolan poliisilaitokset.<br />
Kansalaisen näkökulmasta uudistus ei<br />
aiheuttanut juurikaan muutosta.<br />
<strong>Lapin</strong> poliisilaitos muodostettiin Inarin-Utsjoen,<br />
Koillis-<strong>Lapin</strong>, Ranuan-Posion, Rovaniemen ja Sodankylän<br />
kihlakunnan poliisilaitoksista. <strong>Lapin</strong> poliisilaitoksen<br />
pääpoliisiasema on Rovaniemellä ja poliisiasemat<br />
Inarissa, Kemijärvellä, Ranualla ja Sodankylässä.<br />
Palvelupisteet ovat Posiolla, Sallassa, Savukoskella<br />
ja Utsjoella. Peräpohjolan poliisilaitos muodostettiin<br />
Kemin, Kittilän, Käsivarren, Tornion Utsjoki<br />
Utsjoki ja Tornionlaak-<br />
Utsjoki<br />
son kihlakunnan poliisilaitoksista. Utsjoki Poliisilaitoksen<br />
Utsjoki<br />
Utsjoki<br />
Inari<br />
Inari<br />
Inari<br />
Inari<br />
Inari<br />
Kuva 2.1.1. <strong>Lapin</strong> kunnat ja seutukunnat asukasmäärineen 31.12.2011.<br />
16 854 Inari as.<br />
Enontekiö 16 854 as.<br />
Enontekiö 16 854 as.<br />
Enontekiö 16 854 as.<br />
Enontekiö 16 854 as.<br />
Enontekiö 16 854 as.<br />
Enontekiö<br />
14 377 as.<br />
14 377 Utsjoki as. Sodankylä<br />
Muonio14<br />
377<br />
Kittilä<br />
as. Sodankylä<br />
Muonio14<br />
377<br />
Kittilä<br />
as. Sodankylä<br />
Muonio14<br />
377<br />
Kittilä<br />
as. Sodankylä<br />
Muonio14<br />
377<br />
Kittilä<br />
as. Sodankylä<br />
Seutukunta (kuntien määrä)<br />
Muonio Inari Sodankylä Savukoski<br />
Muonio Kittilä<br />
Savukoski<br />
Kittilä<br />
Seutukunta (kuntien määrä)<br />
18 Savukoski 294 as.<br />
Seutukunta (kuntien määrä)<br />
Kolari<br />
18 Savukoski<br />
16 854 as.<br />
294 as.<br />
Seutukunta (kuntien määrä)<br />
Kolari<br />
Pelkosenniemi 18<br />
Savukoski<br />
Enontekiö<br />
294 as.<br />
Pelkosenniemi<br />
Rovaniemi (2) Seutukunta Rovaniemi (kuntien määrä) (2)<br />
Kolari<br />
18<br />
Savukoski<br />
294 as.<br />
Seutukunta Rovaniemi (kuntien määrä) (2)<br />
Kolari<br />
Pelkosenniemi 18 294 as.<br />
Seutukunta Rovaniemi Kemi-Tornio (kuntien määrä) (2) (5)<br />
Kolari<br />
Pelkosenniemi 18 294 Salla as.<br />
Kemijärvi<br />
Kemi-Tornio (5) Rovaniemi Kemi-Tornio (2) (5)<br />
Kolari Pello<br />
Pelkosenniemi<br />
14 377 as.<br />
Salla<br />
Kemi-Tornio Torniolaakso (5) (2)<br />
Pello Sodankylä Rovaniemi<br />
Pelkosenniemi<br />
Rovaniemi (2)<br />
Kemijärvi Salla<br />
Kemi-Tornio Rovaniemi Torniolaakso (2) (5)<br />
Muonio<br />
(2)<br />
Kittilä 8 562 Pelloas.<br />
Rovaniemi Kemijärvi Salla<br />
Torniolaakso (2) Torniolaakso Itä-Lappi Kemi-Tornio (2) (5)<br />
8 562 Pelloas.<br />
Rovaniemi Kemijärvi Salla<br />
Torniolaakso Kemi-Tornio Itä-Lappi (5) (2) (5)<br />
Itä-Lappi Tunturi-Lappi (5) (4)<br />
Ylitornio 8 562 Pelloas.<br />
Rovaniemi Kemijärvi Salla<br />
Torniolaakso (2)<br />
Ylitornio 8 562 Pelloas.<br />
Rovaniemi 64 Savukoski 899 as. Kemijärvi<br />
Itä-Lappi (5) Itä-Lappi Torniolaakso Tunturi-Lappi (5) (2) (4)<br />
64 899 as.<br />
Tunturi-Lappi Pohjois-Lappi (4) (3)<br />
Ylitornio 8 562 as. Rovaniemi<br />
Seutukunta Itä-Lappi (kuntien määrä)<br />
18 294 as.<br />
(5)<br />
Kolari<br />
Pohjois-Lappi (3)<br />
Tornio Ylitornio 8 562 as. Tervola 64 899 as.<br />
Tunturi-Lappi Itä-Lappi (4) (5)<br />
Pelkosenniemi Posio<br />
Tunturi-Lappi (4) Pohjois-Lappi (3)<br />
Tornio Ylitornio 60 344<br />
Tervola 64 899 as.<br />
Tunturi-Lappi Rovaniemi (4) (2)<br />
as.<br />
Posio<br />
Pohjois-Lappi (3)<br />
Tornio<br />
Ranua<br />
Keminmaa<br />
60 344 Tervola 64 899 as.<br />
Tunturi-Lappi (4)<br />
Ylitornio as.<br />
Posio<br />
Tornio<br />
Ranua<br />
Pohjois-Lappi (3)<br />
Keminmaa<br />
60 344<br />
Tervola 64 899 as.<br />
Kemi-Tornio (5)<br />
Salla<br />
as.<br />
Posio<br />
Pello<br />
Kemijärvi Ranua<br />
Pohjois-Lappi (3) Pohjois-Lappi Torniolaakso (3) (2)<br />
Tornio Rovaniemi<br />
Keminmaa<br />
60 344 Tervola<br />
Simo as.<br />
Posio<br />
8 562 Tornio as.<br />
Ranua<br />
Kemi<br />
Keminmaa<br />
60 344<br />
Tervola<br />
Simo as.<br />
Posio<br />
Itä-Lappi (5)<br />
Ranua<br />
Ylitornio<br />
Kemi Keminmaa<br />
60 344<br />
Simo<br />
as. Ranua<br />
Tunturi-Lappi (4)<br />
64 899 as.<br />
Kemi<br />
Keminmaa Simo<br />
Pohjois-Lappi (3)<br />
Tornio<br />
Tervola<br />
Kemi<br />
SimoPosio<br />
60 344 as.<br />
Kaupunki<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Kemi Ranua Simo<br />
Kaupunki<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Keminmaa Kemi<br />
Kaupunki<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Simo<br />
Kaupunki<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto Kemi<br />
Kaupunki<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Kaupunki<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Kaupunki<br />
15
pääpoliisiasema on Torniossa ja poliisiasemat Kemissä,<br />
Kittilässä, Muoniossa ja Ylitorniolla. Palvelupisteet<br />
ovat Enontekiöllä, Kolarissa ja Pellossa.<br />
2.2. Väestö- ja asutusrakenne<br />
<strong>Lapin</strong> väkiluku on ollut aleneva vuodesta 1993 lähtien.<br />
Vuosina 1993–2011 Lappi menetti väestöstään<br />
yli 19 500 henkeä eli 9,6 prosenttia. Eniten väkeä<br />
menettivät syrjäiset maaseutualueet ja erityisesti<br />
Itä-<strong>Lapin</strong> ja Torniolaakson seutukunnat, joiden väestö<br />
väheni tuona aikana yli neljänneksen. Pahimmat<br />
väestökatovuodet ajoittuivat 1990-luvun lopulle ja<br />
vuosituhannen alkuun, jolloin väestö väheni 2 300–<br />
2 600 hengellä vuosittain. Väestön väheneminen<br />
on kuitenkin hidastunut ja vuonna 2011 vähennys<br />
oli 158 asukasta. (Taulukko 2.2.1.). Vuodesta 2001<br />
vuoteen 2011 väkiluku väheni Lapissa kaikkiaan 3,1<br />
prosenttia (Kuva 2.2.1.) ja oli vuoden 2011 lopussa<br />
183 330 henkeä. <strong>Lapin</strong> väkimäärä oli 3,4 prosenttia<br />
koko maan väestöstä.<br />
Taulukko 2.2.1. <strong>Lapin</strong> kuntien väkilukutietoja vuosina 2010−2020.<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
16 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Viimeisimmän Tilastokeskuksen väestöennusteen<br />
mukaan <strong>Lapin</strong> asukasmäärä vähenee lähivuosina<br />
selvästi aiempaa maltillisemmin. Väki vähenisi vuoteen<br />
2015 ja alkaisi sen jälkeen taas kasvaa. Vuonna<br />
2020 väestöä olisi kuitenkin noin 800 henkeä vähemmän<br />
kuin oli vuonna 2011 (Taulukko 2.2.1).<br />
<strong>Lapin</strong> vuosikymmeniä jatkuneeseen väestökatoon<br />
on ollut syynä syntyvyyden nopea lasku ja erityisesti<br />
muuttoliike. Vielä 1990-luvun alkuvuosina<br />
Lapissa syntyi vuosittain noin 2 500 lasta, kun vuonna<br />
2011 syntyneitä oli 1 938. Syntyneiden määrä on kuitenkin<br />
ollut jo useampia vuosia peräkkäin suurempi<br />
kuin kuolleiden määrä, joten luonnollista väestönkasvua<br />
Lappiin saatiin myös vuonna 2011. Vähiten lapsia<br />
syntyi Pelkosenniemellä (4), Savukoskella (7) ja<br />
Utsjoella (12).<br />
Väestön muuttotase on ollut lähes kaikissa <strong>Lapin</strong><br />
kunnissa vuosittain negatiivinen. Pahin vuosi<br />
oli 1998, jolloin maakunnasta muutti pois oli 2 766<br />
henkeä. Muuttotase on parantunut vuosituhannen<br />
Väkiluku Muutos Muutos<br />
31.12.2010 31.12.2011 31.12.2015 31.12.2020 2011–2015 2011–2020<br />
Kunta ennuste ennuste lkm lkm<br />
Enontekiö 1 876 1 893 1 887 1 893 -6 0<br />
Inari 6 778 6 754 6 520 6 438 -234 -316<br />
Kemi 22 537 22 399 22 258 22 205 -141 -194<br />
Kemijärvi 8 418 8 295 7 522 6 971 -773 -1 324<br />
Keminmaa 8 573 8 572 8 559 8 595 -13 23<br />
Kittilä 6 183 6 279 6 276 6 451 -3 172<br />
Kolari 3 839 3 836 3 887 3 937 51 101<br />
Muonio 2 401 2 369 2 282 2 265 -87 -104<br />
Pelkosenniemi 1 008 973 914 872 -59 -101<br />
Pello 3 980 3 912 3 557 3 312 -355 -600<br />
Posio 3 874 3 818 3 666 3 502 -152 -316<br />
Ranua 4 337 4 262 3 993 3 774 -269 -488<br />
Rovaniemi 60 090 60 637 62 461 64 263 1 824 3 626<br />
Salla 4 162 4 052 3 828 3 589 -224 -463<br />
Savukoski 1 179 1 156 1 100 1 053 -56 -103<br />
Simo 3 489 3 441 3 411 3 361 -30 -80<br />
Sodankylä 8 779 8 806 8 210 7 901 -596 -905<br />
Tervola 3 444 3 387 3 271 3 170 -116 -217<br />
Tornio 22 513 22 545 22 968 23 351 423 806<br />
Utsjoki 1 297 1 294 1 308 1 335 14 41<br />
Ylitornio 4 731 4 650 4 459 4 284 -191 -366<br />
Lappi 183 488 183 330 182 337 182 522 -993 -808<br />
Koko maa 5 375 276 5 401 267 5 508 728 5 635 938 107 461 234 671
Muuttotase<br />
-204<br />
-97<br />
-70<br />
-52<br />
-50<br />
-38<br />
-37<br />
-33<br />
-33<br />
-33<br />
-33<br />
-32<br />
-21<br />
-20<br />
mi -15<br />
-12<br />
-10<br />
-3<br />
25<br />
46<br />
89<br />
225<br />
Kuva 2.2.1. Väkiluvun muutos <strong>Lapin</strong> kunnissa vuodesta 2001 vuoteen 2011.<br />
Väkiluvun muutos, %<br />
(kuntien Väkiluvun määrä) muutos, %<br />
Väkiluvun muutos, %<br />
(kuntien Väkiluvun määrä) muutos, %<br />
(kuntien Väkiluvun määrä) muutos, %<br />
(kuntien määrä)<br />
(kuntien 0,1 0,1 määrä) - - 7,9 (3) (3)<br />
0,1 - 7,9 (3)<br />
-10,0 0,1 - 7,9 0,0 (3) (9)<br />
-10,0 - 0,0 (9)<br />
-16,0 -10,0<br />
-10,0 0,1 - --10,1 0,0 7,9<br />
0,0 (9) (5) (3) (9)<br />
-16,0 - -10,1 (5)<br />
-19,8 -10,0<br />
-16,0 - -16,1 0,0<br />
-10,1 (4) (9)<br />
-16,0 (5)<br />
-19,8 -16,0<br />
- - -16,1 -10,1<br />
-10,1 (4) (5)<br />
(5)<br />
-19,8 - -16,1 (4)<br />
-19,8 - -16,1 (4) (4)<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi Lähde: -3,1 Tilastokeskus %<br />
Koko maa 3,5 %<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi -3,1 %<br />
Lappi -3,1 %<br />
Koko Lappi maa -3,1 % 3,5 %<br />
Koko Lappi maa -3,1 % 3,5 %<br />
Koko maa 3,5 %<br />
Koko maa 3,5 %<br />
Väkiluvun muutos, %<br />
(kuntien määrä)<br />
0,1 - 7,9 (3)<br />
-10,0 - 0,0 (9)<br />
-16,0 - -10,1 (5)<br />
-19,8 - -16,1 (4)<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Kuva 2.2.2. Muuttotase <strong>Lapin</strong> kunnissa vuoden 2011 ennakkotiedon mukaan.<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi -3,1 %<br />
Koko maa 3,5 %<br />
Kuva 2.2.2. Muuttotase <strong>Lapin</strong> kunnissa vuoden 2011 ennakkotiedon mukaan (henkilöä).<br />
-204<br />
-97<br />
-3<br />
-10<br />
-12<br />
-15<br />
-20<br />
-21<br />
-32<br />
-33<br />
-33<br />
-33<br />
-33<br />
-37<br />
-38<br />
-50<br />
-52<br />
-70<br />
-250 -200 -150 -100 -50 0 50 100 150 200 250<br />
25<br />
46<br />
89<br />
225<br />
Rovaniemi<br />
Kittilä<br />
Sodankylä<br />
Enontekiö<br />
Utsjoki<br />
Kolari<br />
Savukoski<br />
Pelkosenniemi<br />
Posio<br />
Inari<br />
Kemijärvi<br />
Tornio<br />
Simo<br />
Muonio<br />
Keminmaa<br />
Tervola<br />
Pello<br />
Salla<br />
Ylitornio<br />
Ranua<br />
Kemi<br />
Lappi<br />
17
Taulukko 2.2.2. Väestön ikärakenne Lapissa ja koko maassa<br />
vuosina 2010−2011 ja ennuste vuosille 2015 ja 2020.<br />
0–14 v 15–64 v yli 64 v<br />
% % % Yhteensä<br />
Lappi<br />
2010 15,5 65,6 18,9 183 488<br />
2011 15,5 64,8 19,6 183 330<br />
2015 15,6 61,8 22,6 182 337<br />
2020 16,1 58,2 25,7 182 522<br />
Koko maa<br />
2010 16,5 66,0 17,5 5 375 276<br />
2011 16,5 65,4 18,1 5 401 267<br />
2015 16,5 62,8 20,7 5 508 728<br />
2020 16,6 60,5 22,9 5 635 938<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
vaihteen tilanteesta selvästi, mutta on edelleen negatiivinen.<br />
Vuoden 2010 kokonaisnettomuutto oli -347<br />
henkeä tappiollinen ja Tilastokeskuksen ennakkotiedon<br />
mukaan vuoden 2011 kokonaismuutos tulee olemaan<br />
-204 henkeä tappiollinen. Muuttotase oli jonkin<br />
verran positiivinen ainoastaan neljässä <strong>Lapin</strong> kunnassa.<br />
(Kuva 2.2.2.)<br />
Lappi, Pohjois-Pohjanmaa, Kainuu ja Pohjanmaan<br />
maakunnat ovat maan ainoat maakunnat, joissa<br />
asuu enemmän miehiä kuin naisia. Lapissa naisenemmistöisiä<br />
kuntia ovat vain Rovaniemi ja Kemi.<br />
Väestön keski-ikä oli Lapissa vuonna 2011 hieman<br />
korkeampi kuin keskimäärin koko maassa. Lapissa<br />
se oli 43,2 vuotta ja koko maassa 41,6 vuotta.<br />
Tilastokeskuksen ennusteen mukaan myös tulevina<br />
vuosina ikääntynyttä väestöä on Lapissa koko maata<br />
enemmän (taulukko 2.2.2).<br />
Vuosia jatkunut syntyvyyden lasku ja nuoren<br />
väestön poismuutto ovat vaikuttaneet epäedullisesti<br />
<strong>Lapin</strong> väestörakenteeseen. Vuonna 2011 vain neljässä<br />
<strong>Lapin</strong> kunnassa (Keminmaa, Ranua, Rovaniemi, Tornio)<br />
oli 0−14-vuotiaiden osuus väestöstä suurempi<br />
kuin yli 64-vuotiaiden osuus (Kuva 2.2.3.).<br />
<strong>Lapin</strong> väestön yhtenä erityispiirteenä on Euroopan<br />
ainoa alkuperäiskansa, saamelaiset. Saamelaiskäräjien<br />
vuonna 2011 saamelaiskäräjävaalien yhteydessä<br />
keräämien tieto<strong>jen</strong> mukaan Suomessa on noin<br />
18 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
10 000 saamelaista. Saamelaisten kotiseutualueeseen<br />
kuuluvat Enontekiön, Inarin ja Utsjoen kunnat sekä<br />
Sodankylän kunnan pohjoisosa. Kotiseutualueella<br />
asuu noin 3 500 saamelaista. Suomen saamelaisista<br />
noin 65 prosenttia asuu kuitenkin saamelaisalueen<br />
ulkopuolella tai ulkomailla. Ainoa saamelaisenemmistöinen<br />
kunta on Utsjoki, jossa saamelaisten osuus<br />
kunnan väestöstä on noin 60 prosenttia. Ulkomaan<br />
kansalaisten osuus <strong>Lapin</strong> väestöstä oli vuoden 2011<br />
lopussa 1,8 prosenttia eli 3 359 henkilöä. Heistä Euroopasta<br />
tuli 1 818, Aasiasta 1 166, Afrikasta 215,<br />
Amerikasta 86 ja Oseaniasta 12 henkeä. Ulkomaalaiset<br />
ovat keskittyneet pääosin Rovaniemen ja Kemi-<br />
Tornion seutukuntiin, joissa asuu noin 80 prosenttia<br />
kaikista <strong>Lapin</strong> ulkomaalaisista. Vuonna 2010 ulkomaalaisväestöään<br />
kasvattivat Itä-Lappia lukuun ottamatta<br />
kaikki <strong>Lapin</strong> seutukunnat.<br />
<strong>Lapin</strong> väestön koulutustaso on noussut koko<br />
ajan, ja ero koko maahan on kaventunut vuosittain.<br />
Vuonna 2010 <strong>Lapin</strong> 15 vuotta täyttäneestä väestöstä<br />
oli 66 prosenttia suorittanut peruskoulun jälkeen<br />
tutkinnon lukiossa, ammatillisessa koulutuksessa,<br />
ammattikorkeakoulussa tai yliopistossa, kun koko<br />
maassa tutkinnon suorittaneita oli enää alle prosenttiyksikkö<br />
enemmän. Alle 60 prosentin osuus on enää<br />
viidessä <strong>Lapin</strong> kunnassa. (Kuva 2.2.4.) Vähiten pelkän<br />
perusasteen koulutuksen varassa olevia oli Rovaniemellä,<br />
Keminmaassa ja Torniossa. Lapissa on<br />
koko maahan verrattuna suhteellisesti enemmän toisen<br />
asteen perustutkinnon suorittaneita ja vähemmän<br />
korkea-asteen tutkinnon suorittaneita.<br />
Asutusrakenne<br />
Lappi on erittäin harvaan asuttua aluetta. Keskimääräinen<br />
väestötiheys on vain kaksi asukasta neliökilometriä<br />
kohden, kun koko maassa neliökilometrillä on<br />
18 asukasta. Erityisesti alueen pohjois- ja itäosissa sijaitsee<br />
laajoja asumattomia alueita. Toisaalta Lapissa<br />
on myös selkeitä väestökeskittymiä, joista suurimmat<br />
ovat Rovaniemen ja Kemi-Tornion kaupunkiseudut,<br />
joissa asuu kaksi kolmasosaa alueen väestöstä. (Kuva<br />
2.2.5. ja Kuva 2.2.6) Väestön keskittyminen kaupunkeihin<br />
ja niiden läheisyydessä sijaitseville alueille<br />
sekä kuntakeskuksiin on jatkunut tasaisesti ja jatkunee<br />
tulevinakin vuosina. Toisaalta täysin asumattomien
Kuva 2.2.3. Väestön ikärakenne Lapissa kunnittain ja koko maassa 31.12.2011.<br />
Pelkosenniemi<br />
Salla<br />
Pello<br />
Kemijärvi<br />
Posio<br />
Savukoski<br />
Ylitornio<br />
Kolari<br />
Inari<br />
Enontekiö<br />
Sodankylä<br />
Kemi<br />
Utsjoki<br />
Lappi<br />
Muonio<br />
Ki
Kuva 2.2.5. <strong>Lapin</strong> väestö neliökilometrin ruuduissa 31.12.2010 (tumma väri kuvaa suurta väestötiheyttä eli<br />
väestön keskittymistä).<br />
Väestön<br />
Väestön Väestön määrä<br />
määrä<br />
määrä<br />
neliökilometrin Väestön määrä<br />
neliökilometrin neliökilometrin ruuduissa<br />
ruuduissa<br />
ruuduissa<br />
31.12.2010 neliökilometrin ruuduissa<br />
31.12.2010<br />
31.12.2010<br />
31.12.2010<br />
Väestön määrä neliökilometrin ruuduissa<br />
31.12.2010<br />
41<br />
41 41 - - 4 4 880<br />
880 880 (555)<br />
(555)<br />
(555)<br />
31 41<br />
31 31 - 4 880<br />
- - 40 (555)<br />
40 40 (154)<br />
(154)<br />
(154)<br />
21 31<br />
21 21 - - 30 40<br />
30 30 (328) (154)<br />
(328)<br />
(328)<br />
11 21<br />
11 11 - - 20 30<br />
20 20 (811) (328)<br />
(811)<br />
(811)<br />
11 0 0 - - 10 20<br />
10 10 (4389) (811)<br />
(4389)<br />
(4389)<br />
0 - 10 (4389)<br />
41 - 4 880 (555)<br />
31 - 40 (154)<br />
21 - 30 (328)<br />
11 - 20 (811)<br />
0 - 10 (4389)<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Väestön määrä<br />
neliökilometrin ruuduissa<br />
31.12.2010<br />
41 - 4 880 (555)<br />
31 - 40 (154)<br />
21 - 30 (328)<br />
11 - 20 (811)<br />
0 - 10 (4389)<br />
Kuva 2.2.6. <strong>Lapin</strong> kuntien taajama-aste 31.12.2010.<br />
Väkiluvun muutos, %<br />
(kuntien määrä)<br />
Taajamissa asuvien<br />
osuus Väkiluvun (%) 0,1 31.12.2010 - muutos, 7,9 (3) %<br />
(kuntien -10,0 määrä) - 0,0 (9)<br />
Väkiluvun -16,0 - muutos, -10,1 (5)<br />
0,1 - 7,9 (3) %<br />
(kuntien -19,8 70,0määrä) - -16,1 99,2 (4)<br />
-10,0 - 0,0 (9)<br />
(4)<br />
-16,0<br />
Väkiluvun 50,0- 0,1 - -10,1<br />
muutos, 69,9 (5)<br />
7,9 (3) % (6)<br />
-19,8 - -16,1 (4)<br />
(kuntien -10,0 40,0<br />
määrä) - 49,9 0,0 (9) (6)<br />
Lähde: -16,0 Tilastokeskus<br />
- -10,1 (5)<br />
-19,8 28,3 0,1 - -16,1 39,9 7,9 (3)<br />
(4) (5)<br />
-10,0 - 0,0 (9)<br />
Lähde: -16,0 Tilastokeskus - -10,1 (5)<br />
-19,8 - -16,1 (4)<br />
Lappi<br />
Lähde:<br />
75,6<br />
Tilastokeskus<br />
%<br />
Koko maa 84,1 %<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi -3,1 %<br />
Koko maa 3,5 %<br />
Lappi -3,1 %<br />
Koko maa 3,5 %<br />
Lappi -3,1 %<br />
Koko maa 3,5 %<br />
Lappi Taajamissa -3,1 % asuvien<br />
Koko osuus maa (%) 3,5 31.12.2010 %<br />
70,0 - 99,2 (4)<br />
50,0 - 69,9 (6)<br />
40,0 - 49,9 (6)<br />
28,3 - 39,9 (5)<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
20 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
0<br />
0<br />
0<br />
Lappi 75,6 %<br />
Koko maa 84,1 %<br />
km<br />
km<br />
km<br />
50<br />
50<br />
50<br />
0<br />
km<br />
50
33152<br />
31658<br />
30036<br />
28935<br />
28860<br />
28518<br />
28353<br />
27780<br />
27454<br />
27362<br />
27086<br />
26921<br />
26536<br />
26517<br />
26495<br />
26419<br />
25647<br />
25352<br />
25313<br />
25073<br />
24967<br />
24787<br />
24628<br />
alueiden määrä lisääntyy. Vuonna 2000 taajama-aste,<br />
eli taajamissa asuvan väestön osuus koko väestöstä,<br />
oli Lapissa 74 prosenttia ja vuoden 2010 lopussa jo 76<br />
prosenttia. (Kuva 2.2.6.)<br />
Väestön tulotaso ja asunnottomuus<br />
Tilastokeskuksen tulonjaon kokonaistilaston mukaan<br />
Lapissa asuntokuntien keskimääräinen käytettävissä<br />
oleva rahatulo oli 32 237 euroa vuonna 2010. Tämä<br />
oli 3 730 vähemmän kuin keskimäärin koko maassa.<br />
Asuntokuntien mediaanitulo oli Lapissa 27 086 euroa<br />
ja koko maassa 28 935 euroa. Eroa oli 1 849 euroa.<br />
Mediaanitulo on keskimmäisen tulonsaajan tulo, kun<br />
tulonsaajat asetetaan tulo<strong>jen</strong> mukaan suuruusjärjestykseen.<br />
Asuntokunnan taas muodostavat väestötietojärjestelmän<br />
mukaan kaikki samassa asuinhuoneistossa<br />
vuoden lopussa vakinaisesti asuvat henkilöt.<br />
Savukoski Savukoski<br />
Salla Salla<br />
Kemi Kemi<br />
Pelkosenniemi<br />
Enontekiö Enontekiö<br />
Kemijärvi Kemijärvi<br />
Ylitornio Ylitornio<br />
Rovaniemi Rovaniemi<br />
Posio Posio<br />
Tervola Tervola<br />
Ranua Ranua<br />
Pello Pello<br />
Lappi Lappi<br />
Inari Inari<br />
Kittilä Kittilä<br />
Sodankylä Sodankylä<br />
Utsjoki Utsjoki<br />
Kolari Kolari<br />
Muonio Muonio<br />
Koko Koko maa maa<br />
Tornio Tornio<br />
Simo Simo<br />
Keminmaa<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Mediaanitulo kuvaa keskivertoasuntokuntien tuloja<br />
ja niiden muutoksia luotettavimmin kuin keskiarvotulo,<br />
koska mediaanitulo ei ole herkkä yksittäisille<br />
ääriarvohavainnoille.<br />
Käytettävissä olevalla rahatulolla mitattuna <strong>Lapin</strong><br />
kuntien asuntokuntien mediaanitulo vaihteli Savukosken<br />
24 628 eurosta Keminmaan 33 152 euroon<br />
(Kuva 2.2.7.). Asuntokunnat olivat pienituloisimpia<br />
Itä-<strong>Lapin</strong> (25 352 euroa), Tornionlaakson (26 195<br />
euroa) ja Rovaniemen seutukunnissa (26 425 euroa).<br />
Suurituloisimmat asuntokunnat löytyivät Kemi-Tornion<br />
seutukunnasta (28 168 euroa).<br />
Asunnottomuutta on seurattu kuntakyselyin systemaattisesti<br />
1980-luvun puolivälistä lähtien. Koko<br />
maassa asunnottomien määrä on vähentynyt noin<br />
10 000 henkilöllä seuranta-ajankohdasta vuoteen<br />
Kuva 2.2.7. Käytettävissä oleva rahatulo (€) asuntokuntaa kohden <strong>Lapin</strong> kunnissa vuonna 2010, mediaani.<br />
0 2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22 24 26 28 30 32 34<br />
euroa (tuhatta)<br />
0 2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22 24 26 28 30 32 34<br />
euroa (tuha*a)<br />
21
2010. Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskuksen<br />
(ARA) marraskuussa 2010 kunnille tekemän asuntomarkkinakyselyn<br />
mukaan Suomessa oli noin 8 000<br />
asunnotonta. Asunnottomuus on pysynyt tällä tasolla<br />
vuodesta 2003. Asunnottomista suurin osa on miehiä<br />
ja asunnottomuus keskittyy Helsinkiin ja muihin suurimpiin<br />
kaupunkeihin. Aran kyselyyn vastasi kaikkiaan<br />
307 kuntaa. Sellaisia kuntia, joissa oli tarkasteluajankohtana<br />
15.11.2010 asunnottomia vähintään 20<br />
henkilöä, oli yhteensä 29. Lapissa näitä kuntia oli yksi:<br />
Tornio. Kyselyn mukaan asunnottomia oli Lapissa<br />
seitsemässä kunnassa yhteensä 66 henkilöä, joista 14<br />
oli yksinäisiä pitkäaikaisasunnottomia. Vuoden 2011<br />
tieto<strong>jen</strong> mukaan asunnottomuus lisääntyi Lapissa ja<br />
asunnottomia oli 11 kunnassa yhteensä 74 henkilöä,<br />
joista yksinäisiä pitkäaikaisia asunnottomia 15 henkilöä.<br />
Yli 20 asunnotonta oli ainoastaan Rovaniemellä,<br />
jossa asunnottomien määrä lisääntyi lähes puolella.<br />
Asunnottomia perheitä ei Lapissa ollut kumpanakaan<br />
vuonna. Kyselyyn jättivät vastaamatta molempina<br />
vuosina Enontekiö, Muonio ja Utsjoki.<br />
2.3. Elinkeinot ja työpaikat<br />
<strong>Lapin</strong> elinkeinorakenne on vahvasti palvelupainotteinen:<br />
työpaikoista lähes kolme neljäsosaa on palveluissa,<br />
joka viides jalostuksessa ja runsas viisi prosenttia<br />
alkutuotannossa. <strong>Lapin</strong> elinkeinorakenteessa<br />
on tapahtunut 2000-luvun puolivälistä lähtien isoja<br />
22 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
muutoksia: työpaikat ovat vähentyneet mm. paperiteollisuudessa<br />
ja julkisella sektorilla. Yksityisen<br />
sektorin työpaikko<strong>jen</strong> määrä ja osuus työpaikoista<br />
on kasvanut. Matkailu ja kaivostoiminta ovat Lapissa<br />
voimakkaasti kehittyviä toimi-aloja, joiden molempien<br />
vaikutukset ovat heijastuneet myönteisesti laajalti<br />
monille muille toimialoille.<br />
Maaseutuelinkeino<strong>jen</strong> merkitys harvaan asutussa<br />
Lapissa on viime vuosikymmenten aikana tapahtuneista<br />
isoista muutoksista huolimatta edelleen merkittävä.<br />
Maatilo<strong>jen</strong> lukumäärä on laskenut tasaisesti<br />
koko 2000-luvun ajan; samalla keskimääräinen tilakoko<br />
on kuitenkin kasvanut ja maidon tuotanto keskittynyt<br />
tietyille alueille. <strong>Lapin</strong> erityispiirteitä ovat<br />
porotalous ja Suomen mittakaavassa suuri lammastilo<strong>jen</strong><br />
määrä. Porotalouden tuotto perustuu pääosin<br />
poronlihan myyntituloihin, mutta myös liitännäiselinkeino<strong>jen</strong>,<br />
kuten matkailun, jatkojalostuksen ja käsitöiden<br />
tuotto on merkittävä. Lapissa myös metsätalous<br />
on merkittävä tulonlähde: markkinahakkuut ovat<br />
kattaneet noin 80 prosenttia hakkuukertymästä, joten<br />
alalla on myös kasvupotentiaalia.<br />
Vuonna 2009 Lapissa oli työpaikkoja yhteensä<br />
hieman alle 69 200 (Taulukko 2.3.1.). Eniten työpaikkoja<br />
on terveys- ja sosiaalipalveluissa, teollisuudessa<br />
ja kaupassa. Valtion työpaikko<strong>jen</strong> vähenemisen myötä<br />
julkisella sektorilla työskentelevien palkansaajien<br />
osuus on laskenut Lapissa noin 40 prosenttiin ja yk-<br />
Taulukko 2.3.1. Työpaikat (alueella työssäkäyvät) toimialan mukaan (%) Lapissa ja koko maassa vuonna 2009.<br />
Toimiala Lappi Koko maa<br />
Maa-, metsä- ja kalatalous 5,4 3,7<br />
Kaivostoiminta; Sähkö-, kaasu ja lämpöhuolto; Vesi-, viemäri- ja jätehuolto 2,6 1,2<br />
Teollisuus 10,9 14,7<br />
Rakentaminen 6,0 6,3<br />
Tukku- ja vähittäiskauppa; Kuljetus ja varastointi; Majoitus- ja ravitsemistoiminta 21,5 21,7<br />
Informaatio ja viestintä 1,8 3,7<br />
Rahoitus- ja vakuutustoiminta 1,1 2,0<br />
Kiinteistöalan toiminta 1,0 0,9<br />
Ammatillinen, tieteellinen ja tekninen toiminta; Hallinto- ja tukipalvelutoiminta 10,0 11,3<br />
Julkinen hallinto ja maanpuolustus; Pakollinen sosiaalivakuutus.; Koulutus; Terveys- ja sosiaalipalvelut 33,0 28,5<br />
Muut palvelut 5,1 4,8<br />
Toimiala tuntematon 1,7 1,1<br />
Yhteensä, % 100 100<br />
Työpaikat yhteensä, lkm 69 167 2 289 975<br />
Lähde: Tilastokeskus
sityissektorin noussut lähes 60 prosenttiin. Yrittäjien<br />
osuus työllisistä on noin 12 prosenttia, mikä on hieman<br />
korkeampi kuin koko maassa. Taantuman vaikutuksesta<br />
työpaikat vähenivät lähes 2 300:lla vuonna<br />
2009, mutta työpaikkakehitys kääntyi uudelleen kasvuun<br />
vuonna 2010.<br />
Työpaikat keskittyvät Rovaniemen ja Kemi-<br />
Tornion seutukuntiin. Näillä alueilla asuu 68 prosenttia<br />
<strong>Lapin</strong> väestöstä ja niissä sijaitsee 70 prosenttia<br />
työpaikoista.<br />
Koko maan elinkeinorakenteesta Lappi poikkeaa<br />
siten, että kaivostoiminta, alkutuotanto ja julkinen<br />
sektori työllistävät enemmän ja teollisuus sekä yksityinen<br />
sektori vähemmän kuin keskimäärin koko<br />
maassa (Taulukko 2.3.1.).<br />
<strong>Lapin</strong> työikäisen väestön pienenemisen takia<br />
maakunnassa tällä hetkellä asuva väestö ei riitä täyttämään<br />
tulevia työvoimatarpeita. Eläkkeelle siirtyvien<br />
määrän ja työmarkkinoille tulevan uuden ikäluokan<br />
ero kasvaa ja kilpailu osaavasta työvoimasta tulee kiristymään.<br />
Elinkeinoelämän kehittyminen, elinkeinorakenteen<br />
muutokset ja muuttoliike määrittävät sen,<br />
kuinka suureksi ero lappilaisen työvoiman tarjonnan<br />
ja kysynnän välillä tulee kasvamaan. Osaavan työvoiman<br />
saatavuus voi muodostua elinkeino<strong>jen</strong> kehittymisen<br />
esteeksi ja työvoiman vajausta voi olla myös julkisella<br />
sektorilla. Saatavuusongelmia on jo ajoittain ollut<br />
sosiaali- ja terveydenhuollon ammateissa, rakennus- ja<br />
metallialan sekä matkailualan tehtävissä. Koulutetun<br />
henkilöstön saatavuus on vaikeaa erityisesti niillä<br />
aloilla, joiden koulutusta ei ole Lapissa. Saatavuusongelmat<br />
korostuvat maaseutukunnissa erityisosaamista<br />
vaativissa tehtävissä. Yhtenä ratkaisuna mahdolliseen<br />
työvoimapulaan pidetään Etelä-Suomesta Lappiin<br />
suuntautuvaa lappilaislähtöisen väestön paluumuuttoa.<br />
2.4. Työllisyys, työttömyys<br />
ja huoltosuhde<br />
Työllisyyskehitys on ollut Lapissa myönteinen<br />
2000-luvulla ja korkeimmillaan työllisyysaste eli alueella<br />
asuvien työllisten osuus 15−64-vuotiaasta väes-<br />
töstä, oli 62,3 prosenttia vuonna 2008. Vuoden 2009<br />
taantuma heijastui työllisyyden laskuna erityisesti<br />
teollisuudessa ja rakentamisessa. Vaikka työllisyyskehitys<br />
parani vuosina 2010 ja 2011, jäi työllisyysaste<br />
vuonna 2011 vielä alle vuoden 2008 tason eli 61,9<br />
prosenttiin. Työllisiä oli Lapissa vuonna 2011 työvoimatutkimuksen<br />
mukaan noin 75 000. Työllisyysaste<br />
on Lapissa huomattavasti (vuonna 2011 lähes 7<br />
%-yksikköä) alempi kuin koko maassa, mutta ero on<br />
kaventunut viime vuosina.<br />
<strong>Lapin</strong> kehitysnäkymät olivat vuonna 2011 niin<br />
elinkeinoelämän kuin työllisyydenkin osalta vielä<br />
myönteiset. Tämä perustui kaivos- ja metalliteollisuuteen,<br />
energiahankkeisiin sekä matkailuun. Loppuvuodesta<br />
Euroopan ja maailmanlaajuiset talouden epävarmuustekijät<br />
vaikeuttivat kehitysnäkymien arviointia.<br />
Mahdollisessa tulevassa taantumatilanteessa ensiksi<br />
kärsivät Lapissa vientiteollisuus alihankintatoimintoineen<br />
ja rakentaminen, myöhemmässä vaiheessa<br />
palvelut ja kauppa.<br />
Työttömyys kääntyi Lapissa laskuun vuoden<br />
2010 aikana ja alentui edelleen vuonna 2011. Vuonna<br />
2011 Lapissa oli keskimäärin 10 678 työtöntä työnhakijaa<br />
kuukaudessa, kun edellisenä vuonna heitä<br />
oli lähes 900 henkilöä enemmän. Lapissa työttömien<br />
osuus työvoimasta eli työttömyysaste (12,7 %) oli<br />
Pohjois-Karjalan jälkeen maan toiseksi korkein ja<br />
selvästi koko maan arvoa korkeampi. Pitkäaikaistyöttömien<br />
määrä lisääntyi vuositasolla. Heistä lähes 75<br />
prosenttia oli yli 50-vuotiaita ja yli 60 prosenttia yli<br />
55-vuotiaita.<br />
Nuorten työttömyyden väheneminen nopeutui<br />
ja nuorisotyöttömyys kehittyi vuoden 2011 aikana<br />
Lapissa myönteisemmin kuin koko maassa. Lapissa<br />
nuorisotyöttömyyttä on kuitenkin edelleen enemmän<br />
suhteessa koko maahan.<br />
Alueellisesti vaikein työllisyystilanne oli Itä-<br />
<strong>Lapin</strong> seutukunnan alueella, jossa lähes 18 prosenttia<br />
työvoimasta oli työttömänä. Koko maan korkeimmat<br />
työttömyysprosentit olivat Sallassa (20,7), Enontekiöllä<br />
(19), Pelkosenniemellä (18,8) ja Kemijärvellä<br />
(17,1). (Kuva 2.4.1.)<br />
23
Taloudellinen huoltosuhde, eli kuinka monta<br />
työvoiman ulkopuolella olevaa ja työtöntä on yhtä<br />
työllistä kohden, on Lapissa parantunut. Vuonna 1995<br />
taloudellinen huoltosuhde oli 2,06 ja vuoden 2010 ennakkotiedon<br />
mukaan se oli 1,59. Taloudellinen huoltosuhde<br />
oli kuitenkin edelleen Lapissa oleellisesti<br />
huonompi kuin keskimäärin koko maassa. Lapissa<br />
eniten ei-työllisiä suhteessa työllisiin oli Torniolaakson<br />
(2,14) ja Itä-<strong>Lapin</strong> seutukunnissa (2,02). Väestöllisessä<br />
(demografi sessa) huoltosuhteessa, eli lapsien<br />
ja eläkeikäisten suhteessa työikäisiin, viime vuosina<br />
tapahtuneet muutokset ovat koko maakunnan tasolla<br />
olleet vähäisiä. Samalla kun 0−14-vuotiaiden määrä<br />
on vähentynyt, on yli 64-vuotiaiden määrä lisääntynyt.<br />
Suurten ikäluokkien siirtyessä eläkkeelle tilanne<br />
tulee selvästi heikkenemään. (Taulukko 2.4.1.)<br />
2.5. Kuntatalous<br />
Kuva 2.4.1. <strong>Lapin</strong> läänin kuntien työttömyysasteet vuonna 2011.<br />
Työttömien osuus<br />
työvoimasta<br />
Työttömien osuus<br />
Työttömien osuus<br />
Työttömien työvoimasta osuus<br />
työvoimasta<br />
työvoimasta<br />
Työttömien osuus<br />
Työttömien<br />
työvoimasta<br />
17 - -20,7 20,7 osuus % (4) (4)<br />
työvoimasta<br />
17 - 20,7 % (4)<br />
17 15 - 20,7 16,9 % (4) (3)<br />
15 - -16,9 16,9 % (3) (3)<br />
15<br />
17 13 - 16,9<br />
20,7 14,9 % (3)<br />
(4) (5)<br />
13 17 - 14,9 % (5)<br />
13 15<br />
-<br />
11<br />
11<br />
13 -<br />
20,7<br />
-<br />
-<br />
-14,9 16,9<br />
%<br />
12,9<br />
12,9<br />
14,9 %<br />
(4)<br />
%<br />
% (5) (3) (5)<br />
(5)<br />
(5) Lappi 12,7 %<br />
15<br />
alle 11 % (4) Lappi<br />
Koko maa<br />
12,7<br />
9,1<br />
%<br />
11 13<br />
-<br />
-<br />
16,9<br />
12,9 14,9<br />
%<br />
%<br />
(3)<br />
(5)<br />
%<br />
alle 13<br />
11 -11 12,9 % % (4)<br />
Lappi 12,7 %<br />
(5) Koko maa 9,1 %<br />
alle 11<br />
- 14,9<br />
11 12,9<br />
%<br />
% %<br />
(5)<br />
(4) (5)<br />
Koko Lappi maa 12,7 9,1 %<br />
11 %<br />
alle<br />
-<br />
11<br />
12,9<br />
%<br />
% (5)<br />
(4) Lappi<br />
Koko maa<br />
12,7<br />
9,1<br />
%<br />
%<br />
Lähde: alle Työ- alle 11 % 11 ja elinkeinoministeriö, % (4) (5) Koko työnvälitystilasto<br />
maa 9,1 %<br />
Lähde: Työ- ja elinkeinoministeriö, työnvälitystilasto<br />
Lähde: Työ- ja elinkeinoministeriö, työnvälitystilasto<br />
Lähde: Työ- ja elinkeinoministeriö, työnvälitystilasto<br />
Lähde: Lappi 12,7 Työ- % ja elinkeinoministeriö, työnvälitystilasto<br />
Työttömien osuus<br />
Koko maa 9,1 %<br />
työvoimasta<br />
Lähde: Työ- ja elinkeinoministeriö, työnvälitystilasto<br />
Vuoden 2010 tilinpäätöstieto<strong>jen</strong> mukaan <strong>Lapin</strong> kuntien<br />
taloudellinen asema parani edellisvuoteen verrattuna.<br />
Vuosikate nousi 14 kunnassa. Yhdessäkään<br />
kunnassa se ei jäänyt negatiiviseksi, kun vuonna 2009<br />
17 - 20,7 % (4)<br />
15 - 16,9 % (3)<br />
13 - 14,9 % (5)<br />
11 - 12,9 % (5)<br />
alle 11 % (4)<br />
24 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Lappi 12,7 %<br />
Koko maa 9,1 %<br />
Lähde: Työ- ja elinkeinoministeriö, työnvälitystilasto<br />
negatiivisen vuosikatteen kuntia oli vielä kaksi. Kunnat<br />
selvisivät talouden taantumasta pienin vaurioin.<br />
Useiden tekijöiden, kuten valtion kuntataloutta vahvistaneiden<br />
toimenpiteiden, odotettua suotuisamman<br />
työllisyyskehityksen, kustannustason nousun hidastumisen<br />
sekä kuntien omien menokasvua hillitsevien<br />
säätötoimenpiteiden vaikutus näkyi jo vuoden 2009<br />
selvästi ennakoitua paremmissa tilinpäätöksissä.<br />
Tilinpäätöksissä 2010 toimintakatteiden heikkeneminen<br />
oli arvioitua lievempää ja pitkäaikaista lainaa<br />
otettiin edellisvuotta vähemmän. Vuodesta 2009<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien lainakanta laski 13 euroa/asukas, kun<br />
taas koko maan kunnilla lainakanta kasvoi 118 euroa/asukas.<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien kesken erot lainakannassa<br />
olivat suuria. Lisääntynyt verorahoitus kompensoi<br />
toimintakatteen heikkenemistä. Ennakoitua myönteisempi<br />
kansantalouden ja työllisyyden kehitys on<br />
osaltaan vaikuttanut kuntien veropohjan odotettua<br />
parempaan kehitykseen. Vuosikatteella mitaten <strong>Lapin</strong><br />
kunnilla näyttäisi menevän hieman paremmin kuin<br />
koko maassa keskimäärin, vuosikate oli Lapissa 463<br />
euroa/asukas ja koko maassa 461 euroa/asukas. <strong>Lapin</strong><br />
kunnat ovat saaneet katettua alijäämiä edellisten
Taulukko 2.4.1. <strong>Lapin</strong> kuntien taloudellinen huoltosuhde (työvoiman ulkopuolella olevien ja työttömien määrä yhtä työllistä kohden)<br />
vuosina 2009−2010 ja väestöllinen huoltosuhde (alle 15-vuotiaiden ja yli 64-vuotiaiden määrä yhtä 15−64-vuotiasta kohden) vuosina<br />
2009−2010 sekä ennuste vuosille 2015, 2020 ja 2030.<br />
Lähteet: Tilastokeskus ja <strong>Lapin</strong> liitto<br />
vuosien hyvillä tuloksilla, mutta silti maakunnassa oli<br />
vielä neljä kattamattomien alijäämien kanssa kamppailevaa<br />
kuntaa. Kumulatiivista edellisiltä vuosilta<br />
kertynyttä alijäämää taseissaan oli Enontekiöllä, Kemillä,<br />
Muoniolla ja Utsjoella. (Taulukko 2.5.1.)<br />
Vuoden 2011 alustavien tilinpäätösarvioiden<br />
mukaan <strong>Lapin</strong> kuntien taloustilanne heikkenisi hieman<br />
vuodesta 2010 ja kuntien keskimääräisen vuosikatteen<br />
arvioidaan jäävän 316 euroon/asukas, mikä<br />
olisi 147 euroa asukasta kohden edellisvuotta vähemmän.<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien lainakanta laskisi hieman ja olisi<br />
ennakkotiedon mukaan 1 926 euroa asukasta kohden.<br />
Kaikkien Suomen kuntien lainakanta sen sijaan nousisi<br />
2 085 euroon. Negatiivisen vuosikatteen kuntia<br />
olisi kaksi.<br />
Vuodelle 2012 tuloveroprosenttia korotti ainoastaan<br />
Enontekiön kunta. Pelkosenniemellä tulovero-<br />
Taloudellinen huoltosuhde Väestöllinen huoltosuhde<br />
Kunta 2009 2010* 2009 2010 2015 2020 2030<br />
Enontekiö 1,77 1,64 0,46 0,48 0,63 0,80 0,99<br />
Inari 1,46 1,44 0,46 0,47 0,57 0,69 0,88<br />
Kemi 1,87 1,80 0,51 0,52 0,63 0,74 0,84<br />
Kemijärvi 2,12 2,06 0,62 0,64 0,83 1,03 1,28<br />
Keminmaa 1,52 1,45 0,54 0,55 0,67 0,79 0,92<br />
Kittilä 1,28 1,20 0,51 0,50 0,58 0,65 0,75<br />
Kolari 1,46 1,47 0,49 0,48 0,63 0,74 0,86<br />
Muonio 1,40 1,44 0,54 0,54 0,65 0,77 0,87<br />
Pelkosenniemi 1,88 1,90 0,55 0,53 0,83 1,05 1,33<br />
Pello 2,09 2,08 0,62 0,63 0,83 1,04 1,31<br />
Posio 2,00 1,93 0,58 0,59 0,77 0,96 1,21<br />
Ranua 2,22 2,08 0,65 0,66 0,72 0,82 1,09<br />
Rovaniemi 1,45 1,41 0,47 0,47 0,54 0,61 0,71<br />
Salla 2,30 2,17 0,64 0,64 0,81 0,99 1,26<br />
Savukoski 1,77 1,67 0,54 0,57 0,74 0,87 1,26<br />
Simo 1,93 1,87 0,63 0,64 0,79 0,92 1,05<br />
Sodankylä 1,59 1,52 0,51 0,52 0,64 0,78 1,04<br />
Tervola 2,06 1,99 0,74 0,74 0,77 0,84 1,03<br />
Tornio 1,54 1,56 0,50 0,51 0,61 0,70 0,77<br />
Utsjoki 1,44 1,88 0,56 0,58 0,69 0,84 1,06<br />
Ylitornio 2,16 2,18 0,66 0,68 0,76 0,89 1,10<br />
Lappi 1,63 1,59 0,52 0,52 0,62 0,72 0,84<br />
Koko maa 1,34 1,31 0,50 0,51 0,59 0,65 0,73<br />
prosenttia laskettiin 0,25 prosenttiyksikköä. <strong>Lapin</strong><br />
kuntien keskimääräinen tuloveroprosentti säilyi kuitenkin<br />
lähes samana kuin vuonna 2011. Se on edelleen<br />
korkeampi kuin koko maassa, mutta ero on kaventunut<br />
alle yhteen prosenttiyksikköön. (Taulukko 2.5.1.)<br />
Valtaosa kunnallisista kustannuksista koostuu<br />
koulutuksen ja terveydenhuollon ja sosiaalitoimen<br />
menoista. Näiden meno<strong>jen</strong> suuruus vaihtelee erittäin<br />
paljon maan eri osissa. Toimialo<strong>jen</strong> painotukset ovat<br />
erilaiset, mikä johtuu kuntien väestörakenteesta, asutusrakenteesta,<br />
palvelu<strong>jen</strong> tarpeesta ja niiden toteuttamistavasta.<br />
Valikoiva muuttoliike voimistaa edelleen<br />
näitä alueellisia eroja. Viime vuosien aikana valtaosa<br />
kunnista on säästöpaineiden takia joutunut tarkastelemaan<br />
tai tinkimään palvelutuotannostaan opetustoimessa<br />
sekä terveydenhuollossa ja sosiaalitoimessa.<br />
Tilanne ei helpottune jatkossakaan, koska väestö<br />
ikääntyy Suomessa lähivuosien aikana nopeammin<br />
25
Taulukko 2.5.1. <strong>Lapin</strong> kuntien taloustietoja.<br />
Tulovero-<br />
Tuloveroprosentti<br />
Vuosi<br />
Vuosi<br />
2010,<br />
prosentti<br />
2010,<br />
euroa/asukas<br />
euroa/asukas<br />
Kunta 2012 Verotulot Valtionosuudet Lainakanta Vuosikate Ali-/ylijäämä<br />
Enontekiö 20,75 2 591 4 090 2 069 588 -50<br />
Inari 19,00 3 328 2 962 2 509 1 043 685<br />
Kemi 20,75 3 381 1 645 3 813 244 -455<br />
Kemijärvi 20,00 3 054 3 247 3 265 415 886<br />
Keminmaa 20,50 3 531 1 519 1 344 512 833<br />
Kittilä 19,00 3 312 2 713 3 216 803 568<br />
Kolari 20,00 3 234 2 656 2 417 736 6<br />
Muonio 20,50 3 031 2 869 2 233 551 -260<br />
Pelkosenniemi 19,75 4 022 3 404 3 456 1 295 1 988<br />
Pello 20,25 2 595 3 538 1 423 819 767<br />
Posio 20,50 2 407 3 629 3 005 103 720<br />
Ranua 19,25 2 092 4 735 463 775 1 659<br />
Rovaniemi 20,00 3 316 1 381 1 253 372 308<br />
Salla 19,50 2 585 4 345 2 406 621 1 104<br />
Savukoski 20,25 3 254 3 551 1 094 632 588<br />
Simo 20,75 2 958 2 499 1 210 556 611<br />
Sodankylä 19,50 3 240 2 710 1 863 628 261<br />
Tervola 19,50 3 039 3 080 1 499 1 025 956<br />
Tornio 20,00 3 090 1 448 1 590 175 445<br />
Utsjoki 20,75 2 978 4 933 3 884 1 446 -1 793<br />
Ylitornio 19,25 2 340 3 357 265 713 263<br />
Lappi 20,03 3 162 2 149 1 949 463 351<br />
Koko maa 19,25 3 414 1 383 1 957 461 1 314<br />
Lähteet: Suomen Kuntaliitto ja Tilastokeskus<br />
kuin useimmissa muissa maissa. Ikääntymisen vaikutukset<br />
ulottuvat yhteiskunnan kaikille sektoreille.<br />
Vuonna 2010 opetustoimen nettokustannukset<br />
olivat Lapissa keskimäärin 1 099 ja koko maassa<br />
1 082 euroa asukasta kohden, missä oli kasvua edelliseen<br />
vuoteen Lapissa 73 ja koko maassa 56 euroa.<br />
Kuntien välillä on kustannuksissa suuria eroja. Suurin<br />
nettokustannus asukasta kohden oli Kemijärvellä ja<br />
pienin Kemissä. (Kuva 2.5.1.)<br />
Sosiaali- ja terveystoimen nettokustannukset<br />
asukasta kohden vuonna 2010 olivat Lapissa keskimäärin<br />
3 279 ja koko maassa 3 062 euroa, missä oli<br />
kasvua edelliseen vuoteen Lapissa 105 ja koko maassa<br />
41 euroa. Sosiaali- ja terveystoimen nettokustannukset<br />
sisältävät lasten päivähoidon, perusterveydenhuollon,<br />
erikoissairaanhoidon ja muut kustannukset<br />
(esimerkiksi vanhusten ja vammaisten laitos- ja muut<br />
palvelut). Myös näissä kustannuksissa oli kuntien<br />
välillä huomattavia eroja. Suurin nettokustannus asu-<br />
26 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
kasta kohden Lapissa ja koko maassa oli Sallassa,<br />
4 343 euroa. <strong>Lapin</strong> alhaisin luku oli Torniossa, 2 873<br />
euroa. (Kuva 2.5.2.)<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien taloutta on helpottanut vuodesta<br />
2010 lähtien poikkeuksellisen harvan asutuksen kunnille<br />
kohdennettu valtionosuusjärjestelmän muutos,<br />
jolla 12 <strong>Lapin</strong> kunnalle tuli pysyvä lisä säännöllisiin<br />
valtionapuihin. Vuonna 2011 kunnat saivat tätä<br />
valtionosuutta yhteensä noin 18 miljoonaa euroa.<br />
Muutoksen myötä saamelaisten kotiseutualueen kunnat<br />
saavat lisäosan myös saamelaisalueen perusteella.<br />
Kemin kaupungin taloustilannetta auttoi lisäksi<br />
900 000 euron harkinnanvarainen valtionosuuden<br />
korotus, jonka valtioneuvosto myönsi hakemuksesta<br />
kunnalle joulukuussa 2011. Valtionosuuden korotuksen<br />
saaminen edellytti, että kunnan vuoden 2010 tilinpäätöksen<br />
mukainen vuosikate ja muut tunnusluvut<br />
olivat heikot ja että taseessa oli huomattava kertynyt<br />
alijäämä. Kemi oli ainut tuen saaja Lapissa.
Kuva 2.5.1. Opetustoimen nettokustannukset kunnittain Lapissa vuonna 2010.<br />
Opetustoimi<br />
Opetustoimi<br />
euroa/asukas<br />
euroa/asukas<br />
Opetustoimi<br />
Opetustoimi<br />
(kuntien määrä)<br />
(kuntien<br />
euroa/asukas<br />
Opetustoimi<br />
euroa/asukas määrä)<br />
(kuntien euroa/asukas määrä)<br />
(kuntien määrä)<br />
(kuntien<br />
11 500<br />
määrä)<br />
- - 11 714 714 (4) (4)<br />
1<br />
250<br />
500<br />
-<br />
1<br />
499<br />
714<br />
(4)<br />
(4)<br />
1 500 - 1 714 (4)<br />
1 1 250 100<br />
250 500 - - 1 1 499 249<br />
499 714 (7)<br />
(4) (4)<br />
1 250 - 1 499 (4)<br />
1<br />
1 100 787<br />
100 250 -<br />
- -<br />
1<br />
11 249 499<br />
249 099<br />
(7) (4)<br />
1 100 - 1 249 (6) (7)<br />
787 - 1 099 (6)<br />
(7)<br />
1 100 - 1 249 (7)<br />
787 - 1 099 (6)<br />
787 - - 11 099 (6) (6)<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi Lähde: 1 099 Tilastokeskus €/asukas<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Koko maa 1 082 €/asukas<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi 1 099 €/asukas<br />
Koko<br />
Lappi<br />
maa<br />
1 099<br />
1 082<br />
€/asukas<br />
Lappi 1 099 €/asukas €/asukas<br />
Koko Lappi maa 1 099 1 082 €/asukas €/asukas<br />
Koko maa 1 082 €/asukas<br />
Koko maa 1 082 €/asukas<br />
Opetustoimi<br />
euroa/asukas<br />
(kuntien määrä)<br />
1 500 - 1 714 (4)<br />
1 250 - 1 499 (4)<br />
1 100 - 1 249 (7)<br />
787 - 1 099 (6)<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi 1 099 €/asukas<br />
Koko maa 1 082 €/asukas<br />
Kuva 2.5.2. Sosiaali- ja terveystoimen nettokustannukset kunnittain Lapissa vuonna 2010.<br />
Sosiaali- ja terveystoimi<br />
euroa/asukas<br />
Sosiaali- ja terveystoimi<br />
(kuntien Sosiaali- määrä)<br />
euroa/asukas<br />
ja terveystoimi<br />
euroa/asukas<br />
Sosiaali- ja terveystoimi<br />
(kuntien määrä)<br />
(kuntien<br />
euroa/asukas<br />
Sosiaali- ja terveystoimi<br />
Sosiaali- määrä) ja terveystoimi<br />
(kuntien<br />
euroa/asukas<br />
euroa/asukas 44 000 000 määrä)<br />
-- 44 343 343 (3)<br />
(kuntien (3)<br />
4<br />
3<br />
000 määrä)<br />
(kuntien 700<br />
- 4<br />
3<br />
343<br />
999<br />
(3)<br />
(6)<br />
3<br />
4<br />
3 700<br />
000 määrä)<br />
300 - -<br />
- 33 4<br />
3 999<br />
343<br />
699<br />
(6)<br />
(3)<br />
(4) (6)<br />
3<br />
4<br />
3<br />
300<br />
700<br />
000<br />
100<br />
-<br />
-<br />
3<br />
4<br />
3<br />
699<br />
999<br />
343<br />
299<br />
(4)<br />
(6)<br />
(3)<br />
4 000 - 4 343 (3)<br />
(4)<br />
3 3<br />
300 - 3 699 (4)<br />
2<br />
100<br />
300<br />
700<br />
873<br />
-<br />
-<br />
3<br />
3<br />
299<br />
699<br />
999<br />
099<br />
(4)<br />
(4)<br />
(6)<br />
3 700 - 3 999 (6)<br />
(4)<br />
2<br />
3<br />
873<br />
100<br />
300<br />
-<br />
3<br />
099<br />
299<br />
699<br />
(4)<br />
(4)<br />
(4)<br />
3 300 - 3 699 (4)<br />
32 3 100 873<br />
100 - - 3 3 299 099<br />
299<br />
(4)<br />
(4) (4)<br />
3 100 - 3 299 (4)<br />
Lähde:<br />
2 873<br />
2 873<br />
Tilastokeskus<br />
- 3 099 (4)<br />
2 873<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
-- 3 099 (4) (4)<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi<br />
Lähde:<br />
3 279<br />
Tilastokeskus<br />
€/asukas<br />
Koko maa 3 062 €/asukas<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi 3 279 €/asukas<br />
Lappi<br />
Koko maa<br />
3 279<br />
3<br />
€/asukas<br />
062 €/asukas<br />
Koko<br />
Lappi<br />
maa<br />
3 279<br />
3 062<br />
€/asukas<br />
€/asukas<br />
Koko<br />
Lappi<br />
maa<br />
3 279<br />
3 062<br />
€/asukas<br />
Lappi 3 279 €/asukas €/asukas<br />
Koko maa 3 062 €/asukas<br />
Koko maa 3 062 €/asukas<br />
Sosiaali- ja terveystoimi<br />
euroa/asukas<br />
(kuntien määrä)<br />
4 000 - 4 343 (3)<br />
3 700 - 3 999 (6)<br />
3 300 - 3 699 (4)<br />
3 100 - 3 299 (4)<br />
2 873 - 3 099 (4)<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Lappi 3 279 €/asukas<br />
Koko maa 3 062 €/asukas<br />
27
Väestön keskittyminen ja tulo<strong>jen</strong> vähentyminen<br />
keskusten ulkopuolisissa kunnissa vaikeuttavat pienimpien<br />
kuntien mahdollisuuksia vastata <strong>peruspalvelu</strong>ista<br />
alueillaan. Lapissa pitkät etäisyydet ja harva<br />
asutus tuovat palvelu<strong>jen</strong> järjestämiselle ja kuntien<br />
yhteistyön toteuttamiselle muusta maasta poikkeavat<br />
haasteet.<br />
2.6. Teemana syrjäytymisen<br />
ehkäisyn ja harvaan asuttu<strong>jen</strong><br />
alueiden turvallisuuden<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Syrjäytyminen on käsitteenä hyvin moniulotteinen ja<br />
siitä on olemassa monenlaisia sisällöllisiä määritelmiä.<br />
Myös syrjäytymisen ehkäisemiseksi tarvittavat<br />
palvelut ovat moninaisia. Laajasti ajateltuna hyvien<br />
<strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> avulla voidaan vaikuttaa syrjäytymisen<br />
ehkäisyyn. Peruspalvelu<strong>jen</strong> näkökulmasta syrjäytyminen<br />
voi tarkoittaa esimerkiksi nuorilla koulutuksen<br />
vaikeaa saavutettavuutta, jäämistä kokonaan<br />
koulutuksen ulkopuolelle tai jäämistä vaille koulutusta<br />
korvaavia palveluja, kuten työpajatoimintaa sekä<br />
muuta ohjausta ja valmennusta. Kansalaisen syrjäytyminen<br />
voi olla myös jäämistä vaille tietoyhteiskunnan<br />
mahdollistamia palveluja tai kulttuuripalveluja tai<br />
päihdekuntoutusta. Kyse on siis monenlaisesta yksilöä<br />
ja yhteiskuntaa yhdistävien siteiden heikkoudesta.<br />
EVA analyysin mukaan syrjäytyminen on lavea ilmiö,<br />
jolla tarkoitetaan laajaa psyykkis-aineellista ongelmakokonaisuutta,<br />
henkistä putoamista yhteiskunnan normaalien<br />
käytäntö<strong>jen</strong> ulkopuolelle tai erilaisia päihderiippuvaisuuksia<br />
ja rikollisuuden muotoja.<br />
Syrjäytyminen ei liity mihinkään tiettyyn ikään,<br />
vaan se voi kohdistua hyvin eri ikäisiin ihmisiin. Erityisiä<br />
riskiryhmiä ovat muun muassa pitkäaikaistyöttömät,<br />
koulutusta tai työpaikkaa vailla olevat nuoret,<br />
maahanmuuttajat, asunnottomat, pitkäaikaissairaat ja<br />
vajaakuntoiset, päihdeongelmaiset, toimeentulovaikeuksissa<br />
olevat ja rikokseen syyllistyneet ihmiset.<br />
Taulukkoon 2.6. on koottu aluehallintovirastoalueittain<br />
joitakin muuttujia, joilla on liittymäkohtia<br />
syrjäytymiseen tai syrjäytymisriskin kasvamiseen.<br />
<strong>Lapin</strong> kannalta huolestuttavaa on nuorisotyöttömyy-<br />
28 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
den selvästi suurin osuus kaikista AVI -alueista. Nuorten<br />
työttömyyden riski on selvästi suurin pelkän peruskoulun<br />
suorittaneilla. Koulutus onkin ensisijainen<br />
keino ehkäistä syrjäytymistä ja nostaa nuoria takaisin<br />
työmarkkinoille, sillä muun muassa EVA analyysin<br />
mukaan nuorisotyöttömyyden ja muunkin syrjäytymisen<br />
tärkein selittäjä on heikko koulutus.<br />
Väestön siirtyessä kasvukeskuksiin yhä laajemmat<br />
alueet jäävät harvaan asutuiksi. Valtaosa harvaan<br />
asutun maaseudun kunnista sijaitsee Itä- ja Pohjois-<br />
Suomessa. Harvaan asutun maaseudun toimenpideohjelman<br />
2008−2013 mukaan uhkana on huonon kehityksen<br />
kierre: nuoret muuttavat pois, palvelut kaikkoavat,<br />
maatalous vähenee, uudet työpaikat eivät riitä korvamaan<br />
perinteisten työpaikko<strong>jen</strong> poistumaa, vanhusväestön<br />
määrä lisääntyy ja kuntien taloudellinen kantokyky<br />
heikkenee. Toimenpideohjelman tavoitteena<br />
onkin vaikuttaa siihen, että harvaan asutulla maaseudulla<br />
on mahdollisuuksia hyvään elämänlaatuun, asumiseen<br />
ja yrittämiseen. Tämä edellyttää sitä, että harvaan<br />
asutun maaseudun erityisolosuhteet huomioidaan<br />
valtakunnallisessa ja paikallisessa päätöksenteossa ja<br />
myös Euroopan unionin tasolla tiedostetaan Suomen<br />
harvaan asutun maaseudun erityispiirteet.<br />
Kuntien tarjoamat <strong>peruspalvelu</strong>t, sosiaali- ja<br />
terveyspalvelut, opetus- ja kulttuuripalvelut sekä infrastruktuurin<br />
ylläpitäminen vaikuttavat keskeisesti<br />
asukkaiden turvallisuuden tunteeseen. Peruspalvelu<strong>jen</strong><br />
varmistaminen on jatkossa yhä haasteellisempaa<br />
väestöltään pienissä, mutta alueeltaan laajoissa<br />
kunnissa. Turvallisuus harvaan asutuilla alueilla –tilanneraportin<br />
(2009) mukaan harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden<br />
turvallisuuden tilaan vaikuttaa erityisesti väestön<br />
määrän väheneminen ja ikääntyvän väestön määrän<br />
nopea kasvu. Nopean avun saanti kestää kauemmin<br />
kuin taajamissa. Viranomaisverkko on harventunut ja<br />
asukkaiden turvattomuuden tunnetta herättää pelko<br />
palvelu<strong>jen</strong> katoamisesta. Erityisesti pienillä paikkakunnilla<br />
on ongelmia rekrytoida sivutoimista henkilökuntaa<br />
palokuntatoimintaan, kun väestö ikääntyy.<br />
Rajavartiolaitoksen merkitys turvallisuuspalvelu<strong>jen</strong><br />
tuottajana korostuu muun muassa <strong>Lapin</strong> raja-alueilla.<br />
Puhelin- ja tietoverkkoyhteydet ovat heikompia kuin<br />
tiheämmin asutuilla alueilla. Joukkoliikennepalvelut<br />
ovat vähentyneet ja niitä korvaavat palveluliikenne
Taulukko 2.6. Koonta joistakin syrjäytymistä kuvaavista muuttujista vuosilta 2009−2010.<br />
Huostas- Ulkona,<br />
sa olleet yöma-<br />
0-17-vuo- joissa,<br />
tiaat Poliisin tilapäisviimei-<br />
tietoon suojissa<br />
simmän Poliisin tulleet Nuoriso- ja laisijoitus-<br />
tietoon henkeen työt- Päihde- toksissa<br />
tiedon tulleet ja tervey- tömät, % Pitkä- huollon olevat ykmukaan,<br />
omai- teen koh- 18-24- aikais- avo-pal- Asun- sinäiset<br />
% vastaa- suus- distuneet vuoti- työttö- veluissa nottomat asunnotvanikäi-<br />
rikokset rikokset aasta mät, % asiakkai- yksinäi- tomat<br />
sestä / 1000 / 1000 työvoi- työttö- ta / 1000 set / 1000 / 1000<br />
AVI-alue Vuosi väestöstä asukasta asukasta masta mistä asukasta asukasta asukasta<br />
Etelä-Suomen AVI 2009 1,2 59,7 7,3 10,5 16,1 11,2 2,6 0,8<br />
2010 1,2 57,9 7,2 9,9 20,9 10,5 2,5 0,7<br />
Itä-Suomen AVI 2009 1,2 33,5 6,8 19,2 16,3 7,8 0,9 0,4<br />
2010 1,2 34,3 6,6 17,3 19,9 8,0 1,0 0,3<br />
Lounais-Suomen AVI 2009 1,0 46,9 6,5 12,8 15,2 9,5 0,9 0,5<br />
2010 1,1 42,1 6,6 12,8 20,3 8,5 0,9 0,5<br />
Länsi- ja Sisä-Suomen AVI 2009 0,8 35,5 5,7 15,2 16,4 7,7 0,9 0,4<br />
2010 0,9 34,7 5,7 14,5 21,8 7,3 0,7 0,2<br />
Pohjois-Suomen AVI 2009 0,7 39,2 5,9 19,3 14,3 10,4 0,5 0,3<br />
2010 0,7 37,3 6,2 17,3 18,3 10,7 0,6 0,4<br />
<strong>Lapin</strong> AVI 2009 1,0 40,9 6,8 22,1 11,8 10,2 0,3 0,1<br />
2010 1,0 38,4 6,4 20,8 15,3 9,2 0,4 0,2<br />
Koko maa 2009 1,0 47,8 6,7 13,8 15,7 9,8 1,5 0,6<br />
2010 1,1 46,0 6,6 13,0 20,4 9,3 1,5 0,5<br />
Lähde: THL, Tilasto- ja indikaattoripankki SOTKAnet 2005–2012<br />
ja taksipalvelut. Lääkäripula, erityisesti avoimet terveyskeskuslääkärin<br />
virat, on suuri ongelma harvaan<br />
asutuilla alueilla. Myös koulutuspalvelu<strong>jen</strong> turvaaminen<br />
on haaste ikäluokkien pienentyessä.<br />
Yhteiskunnan rakennemuutoksessa keskeisiä<br />
toimenpiteitä ovat viranomaisten välisen ja järjestö<strong>jen</strong><br />
kanssa tehtävän yhteistyön kehittäminen, ikääntyvän<br />
väestön turvallisuuden parantaminen ja sopimuspalokuntien<br />
henkilöstön määrän turvaaminen. Tässä<br />
työssä korostuu aluehallintovirasto<strong>jen</strong> rooli turvallisuussuunnittelun<br />
alueellisen yhteistyön edistäjänä.<br />
Harvaan asutulla alueella tarvitaan myös ihmisten<br />
omatoimista varautumista, kattavien tietoverkkoyhteyksien<br />
varmistamista ja etäpalvelu<strong>jen</strong> aktiivista kehittämistä.<br />
Yhteistyön tuella myös harvaan asutuilla<br />
alueilla säilyy elämisen mahdollisuus.<br />
Tietolähteet<br />
Aluebarometri 2012 – Regionbarometern 2011. Helsinki,<br />
työ- ja elinkeinoministeriö. Työ- ja elinkeinoministeriön<br />
julkaisuja 42/2011.<br />
Alueelliset talousnäkymät syksyllä 2011. Helsinki,<br />
työ- ja elinkeinoministeriö. Alueelliset talousnäkymät<br />
2/2011.<br />
Alueelliset talousnäkymät keväällä 2012. Helsinki,<br />
työ- ja elinkeinoministeriö. Alueelliset talousnäkymät<br />
1/2012.<br />
Asunnottomat 2010. Helsinki, Asumisen rahoitus- ja<br />
kehittämiskeskus (ARA). Selvitys 4/23.3.2011.<br />
EVA Analyysi, No 19/1.2.2012, Myrskylä Pekka,<br />
HUKASSA – Keitä ovat syrjäytyneet nuoret,<br />
http://www.eva.fi/wp-content/uploads/2012/02/Syrjaytyminen.pdf<br />
29
Harvaan asutun maaseudun toimenpideohjelma<br />
2008–2013. Helsinki, 21.4.2008 (päivitetty 2011).<br />
Maaseutupolitiikan yhteistyöryhmä. Maaseutupolitiikka.fi.<br />
<strong>Lapin</strong> toimintaympäristön nykytilanne ja kehitysnäkymät<br />
vuoteen 2015. Rovaniemi, <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto,<br />
<strong>Lapin</strong> liitto ja <strong>Lapin</strong> elinkeino-, liikenne- ja<br />
ympäristökeskus, 11.11.2011<br />
Turvallisuus harvaan asutuilla alueilla. Tilanneraportti<br />
2009. Helsinki, Sisäministeriön julkaisuja<br />
20/2009.<br />
Työttömät työnhakijat ja osuus työvoimasta kunnittain<br />
vuonna 2011. Helsinki, työ- ja elinkeinoministeriö.<br />
TEM Tilastotiedote 1/2012.<br />
www.ely-keskus.fi (<strong>Lapin</strong> elinkeino-, liikenne- ja<br />
ympäristökeskus).<br />
www.kunnat.net (Suomen Kuntaliitto).<br />
www.lapinliitto.fi (<strong>Lapin</strong> liitto).<br />
www.minedu.fi (Opetusministeriö- ja kulttuuriministeriö).<br />
www.sotkanet.fi (Tilasto- ja indikaattoripankki SOT-<br />
KAnet)<br />
www.samediggi.fi (Saamelaiskäräjät).<br />
www.tem.fi (Työ- ja elinkeinoministeriö).<br />
www.tilastokeskus.fi (Tilastokeskus).<br />
www.vm.fi (Valtiovarainministeriö).<br />
30 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
3. Tasa-arvoinen yhteiskunta<br />
3.1. Yhteispalvelun kattavuus<br />
Johtopäätökset<br />
Lapissa on yhteispalvelupisteet Enontekiöllä, Pelkosenniemellä ja Utsjoella. Enontekiön yhteispalvelupiste toimii<br />
TE-toimiston yhteydessä ja tarjoaa omien palvelu<strong>jen</strong> lisäksi Kelan palveluja. Pelkosenniemen ja Utsjoen yhteispalvelupisteet<br />
toimivat kunnanvirastolla ja tarjoavat kunnan asiakaspalvelun lisäksi Kelan, työ- ja elinkeinotoimiston<br />
sekä poliisin lupahallinnon palveluja.<br />
Viranomaisen omia asiantuntijapalveluja tarjotaan paikkakunnasta ja toimijasta riippuen ajanvarauksena tai videoyhteyden<br />
avulla etäpalveluna. Asiakkaiden käytössä on asiakaspäätteitä joko omatoimiseen tai palveluneuvojan<br />
tukemaan asiointiin. Asioiden rekisteröintiä varten kehitetty apudiaari on käytössä kaikissa pisteissä. <strong>Lapin</strong> yhteispalvelupisteissä<br />
on tarjolla vain viranomaisten palveluja.<br />
Keskeisiä valtion paikallishallinnon toimijoita ovat työ- ja elinkeinotoimistot, poliisilaitokset, verohallinto, maistraatti<br />
ja Kansaneläkelaitos. Viranomaisten toimialueet ovat muuttuneet ja laa<strong>jen</strong>tuneet huomattavasti 2000-luvulla.<br />
Palvelupisteiden määrässä ja palvelu<strong>jen</strong> saavutettavuudessa ei sen sijaan ole tapahtunut suuria muutoksia. Hallintorakenteiden<br />
muutosten lisäksi palvelutarjontaan vaikuttaa merkittävästi sähköisten palvelu<strong>jen</strong> kehitys. Kaikesta<br />
asioinnista yhä suurempi osa toteutuu verkko- ja puhelinpalveluina henkilökohtaisten asiointien vähentyessä.<br />
Lapissa keskeisten paikallishallinnon palvelu<strong>jen</strong> saavutettavuus on pysynyt hyvänä. Väestöstä 83 prosenttia asui<br />
enintään 20 kilometrin etäisyydellä Kelan toimistosta, työ- ja elinkeinotoimisto<strong>jen</strong>, poliisin lupahallinnon sekä<br />
verohallinnon palveluista. Kelan palveluverkko on kattavin. Myös työ- ja elinkeinohallinnon sekä poliisin lupahallinnon<br />
palveluja on saatavilla lähes joka kunnassa joko omasta palvelupisteestä tai yhteispalvelupisteestä. Maantieteellisen<br />
etäisyyden lisäksi palvelu<strong>jen</strong> saavutettavuuteen vaikuttavat merkittävästi palvelukanavien monipuolistuminen<br />
ja erityisesti sähköisten palvelu<strong>jen</strong> ja puhelinpalvelun yleistyminen.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Viranomaisten on tehtävä laajaa yhteistyötä julkisen hallinnon palveluverkon uudistusten yhteydessä alueellisesti<br />
ja paikalli sesti palvelu<strong>jen</strong> laadun ja kokoaikaisen saatavuuden turvaamiseksi.<br />
Yhteispalvelupisteiden palveluvalikoiman on katettava paikallishallinnon ja palvelu<strong>jen</strong> yhteistyöryhmässä sovitut<br />
vakiopalvelut.<br />
Paikallisten viranomaisten on taattava sähköisten palvelu <strong>jen</strong> saatavuus tulevissa yhteispalvelupisteissä joko omatoimisena<br />
tai tuettuna palveluna.<br />
Yhteispalveluviranomaisten on edistettävä etäpalvelun käyttöönottoa heti kun se on teknisesti mahdollista toteuttaa.<br />
31
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Tarjonta Kuinka monta yhteispalvelu- Yhteispalvelupisteiden määrä Kunnassa on yhteispalvelupiste<br />
pistettä Lapissa on ja ja sijainti. tai paikallishallinnon <strong>keskeiset</strong><br />
missä ne sijaitsevat? palvelut ovat muutoin saatavilla.<br />
Johdanto<br />
Aluehallintoviraston tehtävänä oli arvioida yhteispalvelun<br />
kattavuutta ja keskeisten valtion paikallishallinnon<br />
palvelu<strong>jen</strong> saatavuutta. Arviointia on tehty<br />
vuodesta 2002 lähtien.<br />
Yhteispalvelulla tarkoitetaan viranomaisten sopimaa<br />
yhteistä asiakaspalvelua. Sopimukset perustuvat<br />
lakiin julkisen hallinnon yhteispalvelusta (223/2007),<br />
laki myös määrittelee yhteispalvelupisteessä hoidettavat<br />
tehtävät. Eri viranomaiset ovat lisäksi määritelleet<br />
tarkemmin ne vakiopalvelut, jotka ainakin tulee<br />
antaa yhteispalvelupisteessä. Yhteispalveluna voidaan<br />
hoitaa valtion ja kunnan viranomaiselle sekä Kansaneläkelaitokselle<br />
kuuluvia avustavia asiakaspalvelutehtäviä,<br />
kuten hakemusten vastaanotto ja niihin liittyvä<br />
neuvonta, valmiin luvan luovuttaminen sekä viranomaisten<br />
verkkopalveluiden käytön opastaminen.<br />
Minkä hallinnonalo<strong>jen</strong> palve- Yhteispalvelupisteiden toimijat<br />
luja yhteispalvelupisteet Asiantuntijapalvelu<strong>jen</strong> tarjonta:<br />
tarjoavat ja millä tavoin? a) oma virkailija paikalla<br />
b) ajanvarauksella<br />
c) etäyhteys asiantuntijaan.<br />
Miten <strong>keskeiset</strong> palvelun- Palvelun taso Yhteispalvelupisteessä on tarjolla<br />
tuottajat tarjoavat palveluja a) täydet palvelut vähintään vakiopalveluvalikoima.<br />
yhteispalvelupisteissä? b) laajempi kuin vakiopalvelut<br />
c) vakiopalvelut<br />
d) vähemmän kuin vakiopalvelut.<br />
Kuinka monta asiakaspää- Asiakaspäätteiden määrä Jokaisessa yhteispalvelupisteessä<br />
tettä yhteispalvelupisteissä yhteispalvelupisteissä. on vähintään yksi asiakaspääte<br />
on? varusteineen (tulostin ja skanneri).<br />
Kuinka moni yhteispalvelu- Apudiaarin käyttö Apudiaari on käytössä kaikissa<br />
piste käyttää apudiaaria? yhteispalvelupisteissä.<br />
Kuinka monessa yhteispal- Lukumäärä<br />
velupisteessä tehdään<br />
muuta palveluyhteistyötä?<br />
Saavutettavuus Kuinka suuri osa väestöstä Enintään 20 km:n etäisyydellä 20 km:n etäisyydellä asuu vähinasuu<br />
20 km:n etäisyydellä Kelan palvelu<strong>jen</strong>, poliisin tään yhtä suuri osa väestöstä kuin<br />
keskeisistä valtion paikallis- lupapalvelu<strong>jen</strong>, TE-toimisto<strong>jen</strong> vuonna 2010.<br />
hallinnon palvelupisteistä sekä verotoimisto<strong>jen</strong> palvelutai<br />
yhteispalvelupisteistä? paikoista ja yhteispalvelupisteistä<br />
asuvien osuus<br />
väestöstä.<br />
32 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Yhteispalvelun tavoitteena on, että julkisen<br />
hallinnon yhteistyöllä turvataan asiakaspalvelun<br />
saatavuus asiakaslähtöisesti ja lisätään toiminnan<br />
tehokkuutta. Yhteispalvelua kehitetään valtiovarainministeriön<br />
johdolla paikallishallinnon ja palvelu<strong>jen</strong><br />
yhteistyöryhmässä, jossa ovat edustettuina poliisihallinto,<br />
verohallinto, maistraatti, työ- ja elinkeinohallinto,<br />
maakunnan liitot, aluehallintovirastot, Suomen<br />
Kuntaliitto sekä henkilöstöjärjestöt ja Yhteispalvelun<br />
edistäjät ry. Yhteispalvelun alueellinen edistämistehtävä<br />
on säädetty alueiden kehittämisestä annetussa<br />
laissa (1651/2009) maakunnan liitoille.<br />
Henkilökohtaisen palvelun lisäksi yhteispalvelupisteissä<br />
on asiakkaiden käytössä Internet-päätteitä<br />
viranomaisten sähköisten palvelu<strong>jen</strong> saavuttamiseksi.<br />
Viranomaisten oman asiantuntijahenkilön kanssa voidaan<br />
asioida joko ajanvarauksella tai etäpalvelulaitteiden<br />
avulla.
Yhteispalvelupisteiden määrä on Suomessa pysynyt<br />
viime vuodet samalla tasolla ja vuoden 2011<br />
lopussa yhteispalvelupisteitä oli 180. Suomen 336<br />
kunnasta 149 kunnassa oli yhteispalvelupiste. Useimmiten<br />
yhteispalvelun isäntänä toimi kunta, vain seitsemässä<br />
pisteessä toimija oli jokin muu viranomainen.<br />
Yhteispalvelupisteiden perustamisen toimivalta<br />
on paikallisilla viranomaisilla. Maakunnan liitto<strong>jen</strong><br />
tehtävänä on edistää yhteispalvelua, yhteispalvelupisteiden<br />
syntymistä ja palveluvalikoiman laa<strong>jen</strong>tumista.<br />
Aluehallintovirastot tukevat maakunnan liittoja yhteispalvelun<br />
edistämisessä.<br />
Tämän arvioinnin aineistona käytettiin valtion<br />
paikallishallinnon keskeisten toimijoiden Internetsivuja<br />
ja yhteispalvelurekisterin tietoja sekä tarkistettiin<br />
tietoja suoraan toimijoilta. Tuloksia on verrattu<br />
vuoden 2010 arvioinnin tuloksiin. Valtion hallinnon<br />
paikallista saatavuutta arvioitiin tarkastelemalla kuinka<br />
suuri osa väestöstä asuu enintään 20 kilometrin<br />
etäisyydellä palvelupaikasta.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
<strong>Lapin</strong> väestöstä 20 prosenttia asuu kylissä ja maaseudulla<br />
ja näiden harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden väestö on<br />
ikääntyneempää kuin muualla Lapissa tai Suomessa.<br />
Kuntakohtaiset erot ovat suuria. Harva-asutus<br />
ja pitkät välimatkat ovat palvelurakenteen kannalta<br />
haasteellisia. Tavoitteena on, että julkiset palvelut<br />
turvataan laadukkaana ja yhdenvertaisena asiakaslähtöisenä<br />
palveluna koko maakunnassa. Toimivat<br />
<strong>peruspalvelu</strong>t ovat hyvinvoinnin perustekijöitä ja osa<br />
laaja-alaista turvallisuuskäsitystä.<br />
Valtion alue- ja paikallishallinnon viranomaisten<br />
toimialueet ovat muuttuneet ja laa<strong>jen</strong>tuneet huomattavasti<br />
2000-luvulla. Palvelupisteiden määrässä ja palveluiden<br />
saavutettavuudessa ei sen sijaan ole tapahtunut<br />
suuria muutoksia. Hallintorakenteiden muutosten<br />
lisäksi palvelutarjontaan vaikuttaa merkittävästi sähköisten<br />
palvelu<strong>jen</strong> kehitys. Lapissa laajamittaisten<br />
sähköisten palvelu<strong>jen</strong> perusedellytyksenä korostuvat<br />
toimivat tietoliikenneyhteydet. Palvelu<strong>jen</strong> keskittäminen<br />
keskuksiin edellyttää myös liikennejärjestelyjä,<br />
joilla palveluliikenne turvataan.<br />
Osana yhteispalvelun kehittämistä Etelä-Pohjanmaan<br />
ja Keski-Suomen maakunnissa pilotoidaan<br />
perinteisten palvelukanavien: käyntiasioinnin, puhelinpalvelun,<br />
postipalvelun sekä Internet- ja sähköpostipalvelun<br />
rinnalle asiantuntijapalvelu<strong>jen</strong> tarjoamista<br />
etäpalveluna. Tavoitteena on etäpalvelun laaja<br />
käyttöönotto vuoden 2013 loppuun mennessä. Tehokkaalla<br />
etäpalvelulla on erityisesti merkitystä pitkien<br />
välimatko<strong>jen</strong> maakunnassa. Yhteispalvelun etäpalvelukonseptin<br />
kehittäminen on osa Sähköisen asioinnin<br />
ja demokratian vauhdittamisohjelmaa (SADe). Ohjelman<br />
tavoitteena on, että vuoteen 2013 mennessä kansalaisten<br />
ja yritysten sähköinen asiointi kattaa kaikki<br />
<strong>keskeiset</strong> palvelut.<br />
Valtiovarainministeriön johdolla valmisteltiin<br />
vuonna 2011 valtakunnallinen toimintasuunnitelma<br />
yhteispalvelun lisäämiseksi. Kuntakohtaisten suunnitelmien<br />
teosta vastasivat maakuntien liitot. Paikallishallinnon<br />
ja palvelu<strong>jen</strong> yhteistyöryhmässä on sovittu,<br />
että viranomaiset ottavat maakunnan liitoissa laaditut<br />
suunnitelmat huomioon omia strategioita laatiessaan.<br />
Valtakunnallisen linjauksen mukaan niillä paikkakunnilla,<br />
joilla ollaan lakkauttamassa jotakin olemassa<br />
olevaa palvelupistettä, on aina käytävä palvelutuottajien<br />
kesken neuvottelut. Neuvottelu<strong>jen</strong> tavoitteena on<br />
korvata lakkaavat palvelut yhteispalvelulla. Palveluja<br />
käyttävien tosiasialliset asiointimahdollisuudet tulee<br />
ottaa huomioon.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Valtion organisaatiouudistukset ja hallinnon tuottavuusvaatimukset<br />
uudistavat palvelu<strong>jen</strong> tuottamistapaa<br />
ja toimintatapoja. Uusia sähköisiä palvelukanavia<br />
ja puhelinpalveluja hyödynnetään enenevissä määrin.<br />
Tuottavuutta edistetään myös erikoistumisilla ja hallinnollisten<br />
tehtävien uudelleenorganisoinnilla. Kuntien<br />
organisaatio- ja palvelurakenteiden uudistaminen<br />
nopeutuu lähivuosina ja haasteet palvelu<strong>jen</strong> kehittämiselle<br />
ovat samantyyppisiä kuin valtiolla. Tarvitaankin<br />
uudenlaisia yhteistyömuotoja kuntien ja valtion<br />
välillä. Paikalliseen tarpeeseen sopivat yhteispalvelutyyppiset<br />
toimintamallit tulevat lähivuosina lisääntymään.<br />
33
Valtionhallinnon keskeisten viranomaisten uudistukset<br />
ovat parhaillaan pohdinnassa myös Lapissa.<br />
Eri viranomaisten strategiset linjaukset asiakaslähtöisen<br />
palvelun kehittämiseen uudistavat palvelu<strong>jen</strong><br />
tuottamistapaa ja toimintatapoja. Myös asiakkaiden<br />
käyttäytyminen muuttuu aina tarjolla olevien sähköisten<br />
palvelu<strong>jen</strong> suuntaan, jolloin henkilökohtainen asiointitarve<br />
ja palvelu<strong>jen</strong> toimitilariippuvuus vähenee.<br />
Tämä tulee mahdollisesti näkymään fyysisten palvelupaikko<strong>jen</strong><br />
sulkemisena tai siirtymisenä ajanvaraukseen<br />
perustuvaan asiakaspalveluun.<br />
TE-toimisto<strong>jen</strong> hallinnollisia tehtäviä kootaan<br />
yhteen ja Lappiin muodostuu vuoden 2013 alusta yksi<br />
<strong>Lapin</strong> TE-toimisto. Toimistoverkkouudistus on osa<br />
laajaa TE-palvelu<strong>jen</strong> uudistamishanketta, jossa kehitetään<br />
palvelu<strong>jen</strong> tarjontaa, palvelukokonaisuuksia<br />
ja verkkoasiointia. Uudistuksen toteuttaminen etenee<br />
keväällä 2012 kuntakierroksella ja suunnitelma palvelu<strong>jen</strong><br />
järjestämisestä sekä toimipaikko<strong>jen</strong> määrästä<br />
tulee tehdä toukokuun loppuun mennessä. Päätökset<br />
palvelu<strong>jen</strong> uudelleen järjestämisestä tehdään syksyn<br />
aikana.<br />
Verohallinnon suunnitelmien mukaan asiakaspalvelu<br />
muuttaa muotoaan pienillä paikkakunnilla,<br />
joiden henkilömäärä on tai tulee lähivuosina olemaan<br />
alle 15 henkeä. Näiden toimipisteiden lukumäärää<br />
suunnitellaan vuoden 2013 loppuun mennessä merkittävästi<br />
vähennettäväksi. Toimipisteet joko suljetaan<br />
tai ne säilytetään etätyöpisteinä, joissa ei ole<br />
asiakaspalvelua. Lapissa tällaisia paikkakuntia on<br />
kahdeksan. Myös tämän uudistuksen kuntakierrokset<br />
ja maakunnan liiton kuuleminen tapahtuvat keväällä<br />
2012.<br />
Asiakaspalvelun parantaminen on yksi Kelan uuden<br />
strategian 2012–2015 painopiste. Palveluverkkoa<br />
kehitetään niin, että asiakas saa palvelua parhaiten tilanteeseensa<br />
sopivaa kanavaa myöten, mutta samalla<br />
tehokkaasti ja taloudellisesti. Jo nyt toimistokäynnit<br />
ovat vähentyneet huomattavasti ja sähköiset palvelut<br />
kasvaneet. Palveluverkon uudistamisen taustalla on<br />
sekä palvelukanavien muutokset että asiakaskäyttäytymisen<br />
muutos.<br />
34 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Poliisin tulosohjausta ja voimavaro<strong>jen</strong> kohdentamista<br />
selvittänyt työryhmä arvioi toimitilakustannusten<br />
nousevan seuraavan viiden vuoden aikana 28 prosenttia.<br />
Sähköisten palvelu<strong>jen</strong>, yhteispalvelupisteiden<br />
ja mobiiliteknologian käytön laa<strong>jen</strong>eminen muuttaa<br />
palveluja vähemmän toimitilariippuviksi. Työryhmän<br />
näkemyksen mukaan poliisin palveluverkko tulee<br />
arvioida uudelleen vastaamaan taloudellisesti ja toiminnallisesti<br />
muuttunutta ja muuttuvaa ympäristöä.<br />
Työryhmän mielestä poliisin toimipisteverkkoa uudistettaessa<br />
tulee ottaa huomioon sekä valtionhallinnon<br />
että kuntatason uudistukset sekä yhteispalvelun<br />
mahdollisuudet.<br />
Pääministeri Jyrki Kataisen hallitusohjelmassa<br />
painotetaan yhden luukun periaatetta ja palveluverkon<br />
kattavuutta tasapainoisesti koko maassa. Hallitusohjelman<br />
linjausten toteuttamiseksi valtiovarainministeriö<br />
asetti tammikuussa 2012 julkisen hallinnon<br />
asiakaspalvelun kehittämishankkeen. Hankkeen tavoitteena<br />
on saada aikaan toimivat edellytykset julkisen<br />
hallinnon asiakaspalvelu<strong>jen</strong> saatavuudelle siten,<br />
että asiakaspalvelut järjestetään asiakaslähtöisesti,<br />
tuottavasti ja taloudellisesti. Pitkän tähtäimen tavoitteena<br />
on, että asiakas saa koko julkisen hallinnon<br />
asiakaspalvelun samasta paikasta yhden luukun periaatteella<br />
sähköisenä palveluna, puhelinpalveluna<br />
tai käyntiasiointina ja että yksi viranomainen vastaa<br />
koko julkisen hallinnon asiakaspalvelusta kumppaneinaan<br />
yksityisen ja kolmannen sektorin toimijoita.<br />
Viranomaisten etäpalveluja kehitetään niin, että kansalaiset<br />
voivat asioida palvelupisteessä asiantuntijan<br />
kanssa videoneuvottelulaitteiden välityksellä.<br />
Hankkeessa luodaan yhteispalvelulle ja etäpalvelulle<br />
sellainen hallinnollinen pohja, että hallitusohjelman<br />
yhteispalvelua koskevat tavoitteet voidaan<br />
saavuttaa koko maassa. Tämä edellyttää yhteispalvelulainsäädännön<br />
ja yhteispalveluun liittyvien palveluprosessien<br />
kehittämistä. Hallitusohjelman tavoitteiden<br />
saavuttaminen vaatii yhteispalvelupisteiden<br />
perustamista ja ylläpitämistä sekä palveluvalikoimaa<br />
ja kustannusten jakamista koskevien säännösten<br />
muuttamista. Hallitusohjelman linjausten toteuttaminen<br />
vaikuttaa myös eri hallinnonalo<strong>jen</strong> ja hallinto<strong>jen</strong>
Kuva 3.1.1. Valtion paikallisviranomaisten ja Kansaneläkelaitoksen palvelupisteet kunnittain Lapissa vuonna<br />
2011.<br />
Valtion Valtion viranomaisten viranom ais ten palvelupisteet<br />
palvelupis teet<br />
Kela<br />
Poliisi Poliis i<br />
TE-toimisto<br />
TE-toimis to<br />
Verohallinto<br />
Maistraatti Mais traatti<br />
Yhteispalvelupiste<br />
Yhteis palvelupis te<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
omiin palvelupisteverkkoihin ja palvelu<strong>jen</strong> tarjoamiseen.<br />
Palveluverkko<strong>jen</strong>, -kanavien ja -prosessien<br />
kehittämisen tulee parantaa asiakaspalvelun laatua,<br />
saavutettavuutta ja tuottavuutta. Hankkeen toimikausi<br />
kestää toukokuun loppuun 2013.<br />
Kuinka monta yhteispalvelupistettä<br />
Lapissa oli ja missä ne sijaitsivat?<br />
Taulukko 3.1.1. Yhteispalvelupisteet kunnittain Lapissa vuosina 2002–2011.<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Lapissa oli vuoden 2011 lopussa<br />
kolme yhteispalvelupistettä.<br />
Yhteis palvelupis te<br />
<strong>Lapin</strong> kolme Lähde: <strong>Lapin</strong> yhteispalvelupistettä aluehallintovirasto sijaitsivat Enontekiöllä,<br />
Pelkosenniemellä ja Utsjoella. Enontekiön<br />
yhteispalvelupiste toimi TE-toimiston yhteydessä ja<br />
Pelkosenniemen ja Utsjoen yhteispalvelupisteet toimivat<br />
kunnanvirastolla. (Kuva 3.1.1.)<br />
Kunta 2002 2004 2006 2007 2008 2009 2010* 2011*<br />
Enontekiö 1<br />
Inari 1 1<br />
Kemijärvi/Kulkuri 1 1 1 1<br />
Pelkosenniemi 1 1 1 1 1 1 1<br />
Rovaniemi/Osviitta 1 1 1 1<br />
Rovaniemi/Kela 1<br />
Savukoski 1 1 1 1 1<br />
Sodankylä/Nettijussi 1<br />
Utsjoki 1 1 1 1 1 1 1<br />
Yhteensä 6 5 5 5 5 1 2 3<br />
* Vuodesta 2010 alkaen Yhteispalvelulain (233/2007) mukaisia yhteispalvelupisteitä.<br />
Valtion viranom ais ten palvelupis teet<br />
Kela<br />
Poliis i<br />
TE-toimis to<br />
Verohallinto<br />
Mais traatti<br />
35
Taulukko 3.1.2. Yhteispalvelupisteet toimijoittain Lapissa vuosina 2002–2011.<br />
Vuosi 2002 2004 2006 2007 2008 2009 2010 2011<br />
Yhteispalvelupisteitä 6 5 5 5 5 1 2 3<br />
Yleisimmät toimijat<br />
Kela 4 4 4 4 4 1 2 3<br />
TE-toimisto 2 1 1 1 1 0 2 3<br />
Poliisi 5 4 4 4 3 0 2 2<br />
Verohallinto 1 1 1 1 0 0 0 0<br />
Maistraatti 6 5 5 5 0 0 1 0<br />
Kunta 3 2 2 2 2 1 0 2<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Vuosien 2002–2011 aikana Lapissa oli yhteispalvelupisteet<br />
kahdeksan kunnan alueella. Näistä<br />
Kemijärven Kulkuri ja Sodankylän Nettijussi olivat<br />
liikkuvia palveluautoja. Yhteispalvelulainsäädännön<br />
muutoksen jälkeen osa palveluyhteistyöstä toimi vuosina<br />
2009 ja 2010 ilman yhteispalvelulain mukaista<br />
sopimusta. Uusia palvelusopimuksia on tehty kaksi<br />
vuonna 2010 ja vuonna 2011 yksi. (Taulukko 3.1.1.)<br />
Minkä hallinnonalo<strong>jen</strong> palveluja<br />
yhteispalvelupisteet tarjoavat ja<br />
miten palvelut tarjotaan?<br />
Kela ja TE-toimisto olivat yleisimmin mukana<br />
yhteispalvelussa. Pääosin tarjottiin vakiopalvelut<br />
ja asiantuntijapalveluja ajanvarauksella.<br />
Keskeiset julkishallinnon asiakaspalveluja tuottavat<br />
viranomaiset ovat määritelleet hallinnonaloittain yhteispalveluna<br />
annettavat vakiopalvelut, jotka ainakin<br />
tulee yhteispalvelupisteessä asiakkaalle antaa.<br />
Enontekiön yhteispalvelupisteessä sai työ- ja<br />
elinkeinotoimiston omien palvelu<strong>jen</strong> lisäksi Kelan<br />
palveluja, ei kuitenkaan täyttä vakiopalveluvalikoimaa.<br />
Pelkosenniemellä ja Utsjoella kunnan omien<br />
asiakaspalvelu<strong>jen</strong> lisäksi tarjottiin Kelan, työ- ja elinkeinotoimiston<br />
sekä poliisin lupahallinnon vakiopalvelut.<br />
(Taulukko 3.1.2.)<br />
Viranomaisen omia asiantuntijapalveluja tarjottiin<br />
sekä ajanvarauksena että etäpalveluna. Utsjoella<br />
36 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
poliisihallinnon asiantuntijapalveluja sai ajanvarauksella<br />
Ivalosta ja Kelan palveluja tarjottiin Ivalosta<br />
etäpalveluna Utsjoelle. TE-toimistolla oli Utsjoella<br />
oma toimisto kunnanvirastolla, joten työvoimaneuvojan<br />
palveluja sai samoista tiloista. Pelkosenniemellä<br />
Kelan ja poliisin oman virkailijan palveluja sai ajanvarauksella<br />
Kemijärveltä. Työ- ja elinkeinohallinnon<br />
asiantuntijapalveluja ei kunnassa ollut tarjolla.<br />
Kuinka monta asiakaspäätettä<br />
yhteispalvelupisteissä on ja kuinka<br />
moni yhteispalvelupiste käyttää<br />
apudiaaria?<br />
Yhteispalvelupisteissä oli asiakkaiden käytös-<br />
sä Internet-päätteet ja kaikissa pisteissä oli käytössä<br />
asioiden rekisteröintiä varten apudiaari.<br />
Sähköisten palvelu<strong>jen</strong> yleistyminen edellyttää yhteispalvelupisteissä<br />
asiakkaiden käyttöön päätteitä<br />
joko omatoimiseen tai palveluneuvojan opastamaan<br />
asiointiin. Valtakunnallisesti tavoitteeksi on asetettu,<br />
että jokaisessa yhteispalvelupisteessä on ainakin yksi<br />
asiakaspääte, tulostin ja skanneri. <strong>Lapin</strong> toimipaikoissa<br />
tilanne oli hyvä, sillä Enontekiön ja Pelkosenniemen<br />
yhteispalvelupisteissä oli asiakkaiden käytössä<br />
kaksi Internet-asiakaspäätettä ja Utsjoen yhteispalvelupisteessä<br />
oli käytössä yksi asiakaspääte.<br />
Apudiaari on yhteispalvelupisteiden asianhallinnan<br />
tietokanta ja se oli käytössä kaikissa palvelupisteissä,<br />
mutta ei kaikilla toimijoilla.
Kuinka monessa yhteispalvelupisteessä<br />
tehdään muuta palveluyhteistyötä?<br />
Yhteispalvelupisteissä tarjottiin<br />
vain viranomaispalveluja.<br />
Valtakunnan tasolla osassa yhteispalvelupisteissä oli<br />
tarjolla myös muiden kuin viranomaisten palveluja.<br />
Palveluvalikoimaan kuului esimerkiksi tapahtumalippu<strong>jen</strong><br />
myyntiä, matkakorttien latausta ja järjestö<strong>jen</strong><br />
palveluja. <strong>Lapin</strong> yhteispalvelupisteissä ei ollut<br />
tarjolla muiden kuin viranomaisten palveluja vuonna<br />
2011. Yhteispalvelun lisäksi viranomaisten kesken<br />
oli sovittu muusta palveluyhteistyöstä.<br />
Kuinka suuri osa väestöstä asuu<br />
enintään 20 kilometrin etäisyydellä<br />
keskeisistä valtion paikallishallinnon<br />
palvelupisteistä tai yhteispalvelupisteistä?<br />
<strong>Lapin</strong> väestöstä 83 prosenttia asui enintään<br />
20 kilometrin etäisyydellä keskeisistä<br />
valtion paikallishallinnon palveluista.<br />
<strong>Lapin</strong> 12 kunnassa oli saatavilla neljän keskeisen valtionhallinnon<br />
viranomaisen – Kelan, poliisihallinnon,<br />
TE-keskuksen ja verohallinnon – palvelut omassa<br />
toimipisteessä. Näistä kolmessa kunnassa tarjottiin<br />
myös maistraatin palveluja ja yhdessä kunnassa toimi<br />
Kuva 3.1.2. Palvelupisteiden lukumäärät kunnittain ja yhteispalvelupisteet Lapissa vuonna 2011.<br />
Palvelupisteiden lukumäärät<br />
Palvelupisteiden lukumäärät<br />
5 palvelupistettä (4)<br />
4 palvelupistettä (8)<br />
3 palvelupistettä (4)<br />
2 palvelupistettä (2)<br />
Vain yhteispalvelupiste (1)<br />
Ei palvelupistettä (2)<br />
5 palvelupistettä (4)<br />
4 palvelupistettä (8)<br />
3 palvelupistettä (4)<br />
2 palvelupistettä (2)<br />
Vain yhteispalvelupiste (1)<br />
Ei palvelupistettä (2)<br />
Yhteispalvelupiste<br />
Yhteispalvelupiste<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Palvelupisteiden lukumäärät<br />
5 palvelupistettä (4)<br />
4 palvelupistettä (8)<br />
3 palvelupistettä (4)<br />
2 palvelupistettä (2)<br />
Vain yhteispalvelupiste (1)<br />
Ei palvelupistettä (2)<br />
Yhteispalvelupiste<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
37
2010 2011<br />
Maistraatti 43,9 48,0<br />
Verovirasto 81,7 78,1<br />
Poliisi 82,9 83,0<br />
TE-toimisto 84,9 85,0<br />
Kela 85,0 85,1<br />
Keskiarvo Kuva 3.1.3. Enintään 20 75,7 km:n etäisyydellä 75,8 valtion palvelupisteistä ja yhteispalvelupisteistä asuvien osuus <strong>Lapin</strong><br />
väestöstä vuosina 2010 ja 2011.<br />
Kuva 3.1.3. Enintään 20 km:n etäisyydellä valtion palvelupisteistä ja yhteispalvelupisteistä asuvien osuus <strong>Lapin</strong> väestöstä vuosina 2010 ja 2<br />
Kela<br />
TE-‐toimisto<br />
Poliisi<br />
Verovirasto<br />
Maistraa1<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
48<br />
44<br />
38 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
83<br />
83<br />
78<br />
82<br />
85<br />
85<br />
85<br />
85<br />
0 20 40 60 80 100<br />
maistraatin puhelinpalveluyksikkö. Kolmen toimijan<br />
(Kela, poliisi ja TE-toimisto) kuntia oli neljä. Pelkästään<br />
yhteispalvelupisteen varassa oli Pelkosenniemen<br />
kunta. Simossa ja Keminmaalla ei ollut valtion hallinnon<br />
palveluja tarjolla lainkaan vaan palvelut saatiin<br />
Kemin kaupungista. (Kuva 3.1.2.)<br />
Kelan palveluverkko oli tihein. Yhteensä <strong>Lapin</strong><br />
vakuutuspiirillä oli Lapissa 20 palvelupistettä, joista<br />
kolme toimi yhteispalveluna. Lisäksi vakuutuspiirillä<br />
oli kolme toimistoa Pohjois-Pohjanmaan maakunnan<br />
alueella. Myös työ- ja elinkeinohallinnolla oli palvelua<br />
lähes kaikissa <strong>Lapin</strong> kunnissa (19 kunnassa) ja<br />
poliisin lupahallinnon palveluja oli saatavilla 18 kunnassa<br />
joko omasta palvelupisteestä tai yhteispalvelupisteestä.<br />
<strong>Lapin</strong> väestöstä 84 prosenttia asui enintään 20<br />
kilometrin etäisyydellä Kelan toimistosta, työ- ja<br />
elinkeinotoimisto<strong>jen</strong> sekä poliisin lupahallinnon palveluista.<br />
Verohallinnon palveluverkosto ei ollut aivan<br />
yhtä kattava. Väestöstä 78 prosenttia asui enintään 20<br />
kilometrin etäisyydellä verohallinnon fyysisestä pal-<br />
Osuus väestöstä, %<br />
2011 2011<br />
2010 2010<br />
velupisteestä. Keskimääräinen palvelu<strong>jen</strong> saatavuus<br />
laski neljä prosenttia Tervolan ja Ranuan asiakaspalvelun<br />
loputtua. Valtakunnallisesti Kelan, poliisin, työ-<br />
ja elinkeinohallinnon palvelu<strong>jen</strong> saatavuus parantui<br />
edellisvuodesta muutamalla prosenttiyksiköllä. Myös<br />
Lapissa palvelu<strong>jen</strong> saatavuus parani hieman. (Kuva<br />
3.1.3.)<br />
Maantieteellisen etäisyyden lisäksi palvelu<strong>jen</strong><br />
saavutettavuuteen vaikuttavat merkittävästi palvelukanavien<br />
monipuolistuminen ja erityisesti sähköisten<br />
palvelu<strong>jen</strong> ja puhelinpalvelun yleistyminen. Lähipalvelu<strong>jen</strong><br />
saatavuudessa on nähtävissä kaksi vastakkaista<br />
trendiä. Väestön keskittyminen vaikuttaa lähipalvelu<strong>jen</strong><br />
saatavuuteen parantavasti, kuten Kelan,<br />
TE-toimisto<strong>jen</strong> ja poliisin palvelu<strong>jen</strong> saatavuuden<br />
paranemisessa näkyy. Verohallinnon voimakas 7/24<br />
h -palvelu<strong>jen</strong> kehittäminen näkyy lähipalvelun saatavuuteen<br />
heikentymisenä. Palvelu<strong>jen</strong> tosiasiallista<br />
saatavuutta tuleekin arvioida laajemmin ottaen huomioon<br />
palvelupisteiden sijainnin lisäksi muiden palvelukanavien<br />
käytön laajuus ja toimivuus.
Arvioinnin tekijä<br />
Ylitarkastaja, FM Paula Leppänoro-Jomppanen<br />
puhelin 040 835 6873<br />
paula.leppanoro-jomppanen(at)avi.fi<br />
Tietolähteet<br />
Laki alueiden kehittämisestä (1651/2009), maakunnan<br />
liitto<strong>jen</strong> yhteispalvelutehtävät.<br />
Laki julkisen hallinnon yhteispalvelusta (223/2007).<br />
Laki julkisen hallinnon yhteispalvelusta annetun lain<br />
muuttamisesta (1096/2010).<br />
Yhteispalvelurekisteri, www.yhteispalvelu.fi<br />
Aluehallintovirasto<strong>jen</strong> <strong>keskeiset</strong> <strong>arviot</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
<strong>tilasta</strong> 2011. Oulu, Pohjois-Suomen aluehallintovirasto.<br />
Pohjois-Suomen <strong>aluehallintoviraston</strong><br />
verkkojulkaisu 2012:10.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointiraportti<br />
vuodelta 2010. Rovaniemi, <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> verkkojulkaisu<br />
2011:2.<br />
<strong>Lapin</strong> toimintaympäristön nykytilanne ja kehitysnäkymät<br />
vuoteen 2015. Rovaniemi, <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto,<br />
<strong>Lapin</strong> liitto ja <strong>Lapin</strong> elinkeino-, liikenne- ja<br />
ympäristökeskus. 11.11.2011.<br />
Palmgren Marko, <strong>Lapin</strong> malli sisäisen turvallisuuden<br />
verkostoyhteistyössä, Sosiaalisesti ja taloudellisesti<br />
kestävää ar<strong>jen</strong> turvaa. Rovaniemi, <strong>Lapin</strong><br />
<strong>aluehallintoviraston</strong> julkaisu 2011:1.<br />
Sosiaalivakuutus 2012:1. Kela.<br />
Poliisin tulosohjauksen ja voimavaro<strong>jen</strong> kohdentamisen<br />
kehittäminen, loppuraportti. Helsinki, Sisäasianministeriön<br />
julkaisuja 2012:4.<br />
39
4. Hyvinvoiva yhteiskunta<br />
4.1. Perusopetuksen alueellinen saavutettavuus<br />
Johtopäätökset<br />
Vuosiluokkien 1–6 koulu<strong>jen</strong> lakkautukset jatkuvat edelleen, mutta lakkauttamistahti on hidastunut. Lakkautusten<br />
seurauksena lisääntyy yhtenäisten peruskoulu<strong>jen</strong> ja sellaisten kuntien määrä, joissa on vain yksi peruskoulu. Peruskoulu<strong>jen</strong><br />
lakkauttamisista huolimatta perusopetuksen alueellisessa saavutettavuudessa ei ole keskimäärin tapahtunut<br />
heikentymistä. <strong>Lapin</strong> laajassa maakunnassa saavutettavuus on Manner-Suomeen verrattuna selvästi huonompi.<br />
Eri kunnissa perusopetuksen oppilaat eivät kuitenkaan ole saavutettavuudessa tasa-arvoisessa asemassa, sillä kuntakohtaiset<br />
erot ovat suuria ja näyttävät edelleen suurenevan, koska oppilasmäärän väheneminen jatkuu osassa <strong>Lapin</strong><br />
kuntia ja seutukuntia.<br />
<strong>Lapin</strong> peruskoulu<strong>jen</strong> keskikoko on pienempi kuin Manner-Suomessa. Puolessa <strong>Lapin</strong> peruskouluista on alle sata<br />
oppilasta.<br />
<strong>Lapin</strong> peruskoululaisista on 28 prosenttia koulukuljetuksessa. Kuljetusoppilaiden määrässä on suuria eroja kuntien<br />
välillä. Lähes 80 prosentilla kuljetusedun saavista peruskoululaisista koulumatka on kuitenkin enintään 20 kilometriä<br />
yhteen suuntaan, vaikka keskimäärin kuljetusmatkat ovat pidentyneet. Yli 50 kilometrin koulumatka yhteen suuntaan<br />
on 83 peruskoululaisella.<br />
Lainvastaisten koulumatkajärjestely<strong>jen</strong> määrä väheni Lapissa selvästi eikä ollut enää yleisempää kuin muidenkaan<br />
aluehallintovirasto<strong>jen</strong> alueella. Lapissa säännösten vastainen koulumatka-aika odotuksineen on joka päivä kahdeksalla<br />
peruskoulun oppilaalla ja ainakin kerran viikossa kymmenellä oppilaalla. Lähellä ylitystä jokaisena koulupäivänä<br />
koulumatka on 56 peruskoululaisella.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Kuntien on pyrittävä säilyttämään kouluverkko sellaisena, että ainakin vuosiluokkien 1–6 oppilaat voivat käydä<br />
koulua kotoa käsin ja esiopetuspalvelut ovat kohtuullisesti kaikkien oppilaiden saavutettavissa. Kuntien on suunniteltava<br />
niiden raja-alueilla asuvien lasten opetuspalvelu<strong>jen</strong> järjestäminen kuntarajat unohtaen.<br />
Kuntien on järjestettävä koulukuljetukset siten, että perusopetuslaissa säädetyt enimmäisajat eivät ylity. Kuljetukset<br />
ja oppilaiden työjärjestykset on pyrittävä suunnittelemaan niin, että oppilaalle jää päivittäisen koulunkäynnin<br />
lisäksi riittävästi aikaa myös lepoon, virkistykseen ja harrastuksiin. Koulussa jaksamista on tuettava esimerkiksi<br />
välipalo<strong>jen</strong> avulla.<br />
Kuntien on aktiivisesti tarjottava maksutonta täysihoitoa ja majoitusta vaihtoehtona niille oppilaille, joilla lakisääteinen<br />
koulumatka-aika ylittyy joka päivä.<br />
Valtionosuusuudistuksessa on otettava huomioon <strong>Lapin</strong> erityisen pitkien ja kalliiden koulukuljetusmatko<strong>jen</strong> vaikutus<br />
oppilaskohtaisiin kustannuksiin.<br />
Kunnissa on edelleen jatkettava erilaisten sähköisten mallien kehittämistä lähiopetuksen tueksi. Erityisesti verkkoopetuspalvelu<strong>jen</strong><br />
osa-aikaisen käytön mahdollisuutta on harkittava silloin, kun oppilaan koulumatkaan kuluva aika<br />
on hyvin pitkä.<br />
40 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Perusopetuksen alueellinen<br />
saavutettavuus<br />
Oppilaiden koulumatka- ja<br />
majoitusjärjestely<strong>jen</strong> toimivuus<br />
Johdanto<br />
Mitä muutoksia perusopetuksen<br />
saavutettavuudessa on tapahtunut<br />
viime vuosina?<br />
Miten perusopetuksen koulu<strong>jen</strong><br />
ja oppilaiden määrä on muuttunut?<br />
Miten ikäluokkien on ennustettu<br />
muuttuvan?<br />
Miten kuntien kouluverkon<br />
arvioidaan muuttuvan lähivuosina?<br />
Mitä muutoksia esi- ja perusopetuksen<br />
kuljetusoppilaiden<br />
ja majoitettu<strong>jen</strong> oppilaiden<br />
määrissä on tapahtunut?<br />
Kuinka pitkiä ovat kuljetusoppilaiden<br />
koulumatkat?<br />
Kuinka monella esi- ja perusopetuksen<br />
kuljetusoppilaalla<br />
koulumatka-aika odotuksineen<br />
ylittää säädösten mukaisen enimmäisajan<br />
tai on lähellä sitä?<br />
Tehtävänä oli arvioida perusopetuksen alueellista<br />
saavutettavuutta ja siinä tapahtuneita muutoksia edellisiin<br />
vuosiin verrattuna. Saavutettavuuden lisäksi arvioitiin<br />
kuljetuksessa olevien esi- ja perusopetuksen<br />
oppilaiden koulumatka-aiko<strong>jen</strong> säädöstenmukaisuutta.<br />
<strong>Lapin</strong> raportissa tarkasteltiin lisäksi kuljetusoppilaiden<br />
koulumatkoja. Perusopetuksen alueellista<br />
saavutettavuutta arvioitiin ensimmäisen kerran vuonna<br />
2002 ja vuodesta 2004 lähtien arviointi on tehty<br />
vuosittain. Peruskoululaisten koulumatka-aiko<strong>jen</strong><br />
säädöstenmukaisuutta on valtakunnallisesti selvitetty<br />
vuodesta 2005 alkaen, Lapissa jo lukuvuodesta<br />
2003–2004 lähtien.<br />
Maksuton perusopetus on Suomen perustuslain<br />
(731/1999) määrittämä perusoikeus ja julkisen vallan<br />
on turvattava jokaiselle yhtäläinen mahdollisuus<br />
opetuksen saamiseen kyky<strong>jen</strong>sä ja erityistarpeidensa<br />
Koulusta 5 km:n etäisyydellä<br />
asuvien 7–12- ja 13–15-vuotiaiden<br />
osuus ko. ikäluokasta<br />
ja muutos. Tarkasteluvuodet<br />
2009–2011.<br />
Koulu<strong>jen</strong> lukumäärä, oppilasmäärä<br />
ja muutos. Tarkasteluvuodet<br />
2009–2011.<br />
Ikäluokkien ennustettu koko ja<br />
muutos 2011–2025.<br />
Kuntien opetustoimen edustajien<br />
arvio muutoksista vuoden<br />
2015 loppuun mennessä.<br />
Kuljetus- ja majoitusoppilaiden<br />
määrä ja osuus sekä muutos.<br />
Tarkasteluvuodet 2009–2011.<br />
Koulukuljetuksessa olevien<br />
oppilaiden määrä koulumatkan<br />
pituuden mukaan.<br />
Oppilaiden määrä, joilla on<br />
ylityksiä tai joilla lähellä ylittyä<br />
ja muutos. Tarkasteluvuodet<br />
2009–2011.<br />
Saavutettavuus on säilynyt edellisvuosien<br />
tasolla tai parantunut.<br />
Oppilaat voivat käydä koulua<br />
kohtuullisen matkan päässä<br />
kotoa niin, että perusopetuslain<br />
säännökset toteutuvat. Oppilaille<br />
on tarvittaessa tarjolla laadukas<br />
oppilaskoti tai vastaava majoitusjärjestely.<br />
Perusopetuslain 32 §:n mukaisesti<br />
2,5 tuntia alle 13-vuotiailla<br />
ja 3 tuntia 13 vuotta täyttäneillä.<br />
mukaisesti. Perusopetuslaki (628/1998) velvoittaa<br />
kunnan järjestämään perusopetusta alueellaan asuville<br />
oppivelvollisuusikäisille. Kunta voi järjestää palvelut<br />
itse, yhdessä muiden kuntien kanssa tai hankkia<br />
ne muulta koulutuksen järjestäjältä. Kunnat päättävät<br />
itsenäisesti kouluverkostaan. Opetus kunnassa tulee<br />
kuitenkin järjestää siten, että oppilaiden matkat ovat<br />
asutuksen, koulu<strong>jen</strong> ja muiden opetuksen järjestämispaikko<strong>jen</strong><br />
sijainti sekä liikenneyhteydet huomioon<br />
ottaen mahdollisimman turvallisia ja lyhyitä. Perusopetuslain<br />
mukaan oppilaan päivittäinen koulumatka<br />
odotuksineen saa kestää enintään kaksi ja puoli tuntia.<br />
Jos oppilas on lukuvuoden alkaessa täyttänyt 13 vuotta,<br />
saa koulumatka kestää enintään kolme tuntia. Jos<br />
oppilaan kuljetusta ei voida järjestää säädetyllä tavalla,<br />
on oppilaalla oikeus maksuttomaan majoitukseen<br />
ja täysihoitoon.<br />
Viime vuosina on kaikissa keskeisissä koulutuspoliittisissa<br />
strategia-asiakirjoissa ja hallitusoh-<br />
41
jelmissa korostettu esi- ja perusopetuksen säilymistä<br />
lähipalveluna. Myös pääministeri Jyrki Kataisen<br />
hallitusohjelma ja valtioneuvoston 15.12.2011 hyväksymä<br />
Koulutuksen ja tutkimuksen kehittämissuunnitelma<br />
2011–2016 painottavat koulu- ja oppilaitosverkon<br />
sopeuttamista pienentyviin ikäluokkiin kuitenkin<br />
turvaten koulutuksen saatavuus maan kaikissa osissa.<br />
Oikeus turvalliseen ja laadukkaaseen opetukseen lähikoulussa<br />
taataan kaikille lapsille, ja perusopetuksen<br />
tavoitteena on turvata yhdenvertaisuus koulutuksessa<br />
koko maan alueella.<br />
Arviointiaineistona käytettiin Tilastokeskuksen<br />
koulu- ja väestötietoja sekä kuljetusoppilaiden määrää<br />
koskevia tietoja. Kunnille tehtiin syksyllä 2011<br />
kysely, jolla selvitettiin kuljetusoppilaiden koulumatkaan<br />
käytettävän ajan säädöstenmukaisuutta, syitä<br />
koulumatka-aiko<strong>jen</strong> ylityksiin sekä kuntien kouluverkon<br />
keskeisiä muutoksia lähivuosina. Lisäksi Lapissa<br />
selvitettiin kuljetusoppilaiden koulumatko<strong>jen</strong> pituudet.<br />
Kaikki kunnat vastasivat kyselyyn.<br />
Alueellista saavutettavuutta arvioitiin käyttämällä<br />
karttamenetelmää. Menetelmällä kuvattiin kuntakohtaisesti<br />
laskien, kuinka suuri osuus 7–12- ja 13–15-vuotiaista<br />
asui enintään viiden kilometrin etäisyydellä<br />
ikäluokkansa opetusta antavasta oman kuntansa peruskoulusta.<br />
Laskelmissa olivat mukana kuntien, valtion<br />
ja yksityisten ylläpitämät koulut lukuun ottamatta peruskouluasteen<br />
erityiskouluja. Käytetty laskentatapa<br />
ottaa mukaan kunnan rajo<strong>jen</strong> sisällä olevat 7–12- ja<br />
13–15-vuotiaat, mutta ei erottele toisessa kunnassa<br />
koulua käyviä tai kotiopetuksessa olevia oppilaita.<br />
42 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Syrjäytymisen ehkäisyn kannalta<br />
<strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Oppilashuoltopalvelu<strong>jen</strong> tehtävänä on yhdessä peruskoulun<br />
muun toiminnan kanssa edistää oppilaiden<br />
ja koko kouluyhteisön hyvinvointia ja näin tukea oppimista.<br />
Oppilashuoltopalvelu<strong>jen</strong> (kouluterveydenhuolto<br />
ja psykososiaalisen oppilashuolto) saatavuus<br />
kuitenkin vaihtelee suuresti alueittain ja kunnittain.<br />
Kunnilla ja kouluilla on siten hyvin erilaiset mahdollisuudet<br />
auttaa tukea tarvitsevia oppilaitaan. Lapissa<br />
tilanne on valtakunnallisesti heikoin. Opetushallituksen<br />
ja Terveydenhuollon ja hyvinvoinnin laitoksen<br />
uusimman vuodelta 2009 olevan seurannan mukaan,<br />
jossa alueellinen tieto perustuu vanhaan läänijakoon,<br />
vähiten tähän oppilashuoltotyöhön osallistuvaa henkilöstöä<br />
ilmoittivat <strong>Lapin</strong> ja Oulun läänien koulut ja<br />
eniten Etelä-Suomen läänin koulut. (Taulukko 4.1.1.)<br />
Alueiden, kuntien ja koulu<strong>jen</strong> väliset erot ovat suuria.<br />
Tähän on kiinnittänyt huomiota myös oikeuskansleri<br />
Jaakko Jonkka tammikuussa 2012. Hänen mukaansa<br />
oppilashuolto ei edelleenkään toteudu riittävästi ja<br />
yhdenvertaisuuden edellyttämällä tavalla.<br />
Erityisopetus ja oppilaille annettava muu tuki.<br />
Oppilaiden erityistä tukea koskeva lainsäädäntö uudistui<br />
1.1.2011. Sen mukaan oppilailla on oikeus yleiseen,<br />
tehostettuun ja erityiseen tukeen. Tavoitteena<br />
on vahvistaa oppilaan oikeutta suunnitelmalliseen<br />
varhaiseen ja vaikeuksia ennalta ehkäisevään oppimisen<br />
ja kasvun tehostettuun tukeen. Oppilaille, jotka<br />
tarvitsevat pidempikestoista ja laajempaa tukea, tehdään<br />
päätös erityisestä tuesta. Tavoitteena on siirtää<br />
Taulukko 4.1.1. Oppilashuoltopalvelu<strong>jen</strong> henkilöstömitoituksen tunnusluku<strong>jen</strong> (viikkotuntia/100 oppilasta) keskiluvut<br />
lääneittäin lukuvuonna 2008–2009.<br />
Lähde: Opetushallitus ja Terveyden ja hyvinvoinninlaitos<br />
Keskiluku (tuntia viikossa/100 oppilasta)<br />
Lääni Terveydenhoitaja Lääkäri Psykologi Kuraattori Yhteensä<br />
Etelä-Suomi 5,5 0,3 0,8 2,5 9,4<br />
Länsi-Suomi 4,4 0,3 0,5 1,0 6,6<br />
Itä-Suomi 4,4 0,4 0,5 0,9 6,2<br />
Oulu 4,0 0,2 0,2 1,0 5,6<br />
Lappi 4,5 0,0 0,0 0,4 4,9<br />
Koko maa 4,8 0,3 0,5 1,3 7,0
Taulukko 4.1.2. Peruskoulun oppilaat sekä tehostetun tuen ja erityisen tuen oppilaat syksyllä 2011.<br />
Lähde: Tilastokeskus, koulutustilastot<br />
Peruskoulun<br />
oppilaat yhteensä Tehostetun tuen oppilaat Erityisen tuen oppilaat<br />
Alue lkm lkm % lkm %<br />
Lappi 17 560 525 3,0 1 188 6,8<br />
Manner-Suomi 539 091 17 956 3,3 43 968 8,2<br />
Koko maa 541 931 17 956 3,3 44 081 8,1<br />
painopistettä yleisopetuksen yhteydessä annettaviin<br />
tukitoimiin (yleinen ja tehostettu tuki) ja siten mahdollisesti<br />
vähentää erityiseen tukeen siirtämisen tarvetta.<br />
Uudistusta edelsi vuonna 2008 alkanut laaja<br />
kansallinen tehostetun ja erityisen tuen kehittämistoiminta<br />
(KELPO), jossa on ollut mukana suurin osa<br />
Suomen kunnista.<br />
Perusopetuslain 17 §:n 1 momentin mukaan<br />
erityisopetus järjestetään muun opetuksen yhteydessä,<br />
osittain tai kokonaan erityisluokalla tai muussa<br />
soveltuvassa paikassa (esim. päiväkotien esiopetus).<br />
Erityisiä tukitoimia tarvitsevan oppilaan opetuksen<br />
järjestäminen arvioidaan kunkin oppilaan kohdalla<br />
erikseen. Yleisopetuksessa oppilaan tukimuotoja voivat<br />
olla oppimista vaikeuttavista tekijöistä riippuen<br />
esimerkiksi tukiopetus, osa-aikainen erityisopetus,<br />
psykososiaalinen tai avustajan antama tuki. Kaikki<br />
perusopetuslain mukaiset tukimuodot on säädetty<br />
oppilaan oikeudeksi ja niihin ovat oikeutettuja sekä<br />
yleisopetuksessa että erityisopetuksessa olevat oppilaat.<br />
Erityisluokan ja erityiskoulun perustaminen on<br />
opetuksen järjestäjän päätettävissä, kuten muutkin<br />
opetuspaikkoja koskevat ratkaisut. Syksyllä 2011<br />
kaikista peruskoululaisista tehostettua tukea sai 3,3<br />
prosenttia ja erityistä tukea saavia oppilaita oli 8,2<br />
prosenttia. Lapissa näitä oppilaita oli suhteellisesti<br />
vähemmän. (Taulukko 4.1.2.)<br />
Yleisimpiä syitä oppilaan erityisopetukseen<br />
siirtämiseen ovat olleet vaikea tai lievä kehitysviivästymä,<br />
kielen kehityksen häiriöt (dysfasia), aivotoiminnan<br />
häiriöt tai muu syy. Tilastoissa ”muun syyn”<br />
osuus on ryhmistä suurin, mikä mahdollisesti kertoo<br />
siitä, että samalla oppilaalla voi olla monia edellä mainituista<br />
oppimista haittaavista vaikeuksista tai syiden<br />
kirjo on niin laaja, että kaikkia ei ole pystytty tilastointia<br />
varten etukäteen määrittelemään. Asiaa ei ole<br />
valtakunnallisesti tarkemmin tutkittu. Poikia on ollut<br />
erityisopetukseen siirretyistä huomattavasti enemmän<br />
kuin tyttöjä. (Taulukko 4.1.3.)<br />
Saatavissa olevat tilastoluvut eivät anna vastausta<br />
kysymykseen, onko tehostettua ja erityistä tukea<br />
oppilaiden tarpeeseen nähden riittävästi, jotta varhaisella<br />
puuttumisella voidaan tehokkaasti ennalta ehkäistä<br />
muun muassa syrjäytymistä. Lainsäädännön<br />
muutoksesta on myös kulunut niin vähän aikaa, että<br />
vielä ei voi tehdä johtopäätöksiä siitä, miten uudistus<br />
on parantanut oppilaiden tuen saantia.<br />
Kelpoisten erityisopettajien saatavuus on tuen<br />
arvioinnissa tärkeä osatekijä, koska erityistä tukea tarvitsevia<br />
oppilaita voi yleensä parhaiten auttaa siihen<br />
erikoistunut opettaja. Lapissa sekä erityislastentarhanopettajista<br />
että pätevistä erityisopettajista ja erityisluokanopettajista<br />
on pulaa. Lukuvuonna 2011–2012<br />
Lapissa erityisopettajista, erityisluokanopettajista ja<br />
erityisopetuksen päätoimisista tuntiopettajista 11 prosenttia<br />
oli epäpäteviä. <strong>Lapin</strong> yliopistossa on meneillään<br />
erityisopettajaksi pätevöittävä koulutus, joka mahdollisesti<br />
tulee parantamaan tilannetta jonkin verran.<br />
Peruskoulun koulupudokkaat. Oppivelvollisuuden<br />
kokonaan laiminlyöneitä oppilaita ei Lapissa<br />
ole ollut enää useampaan lukuvuoteen. Aikaisemmin<br />
heitä oli 1-2 lukuvuodessa. Lukuvuonna 2009–2010<br />
ei ollut myöskään yhtään oppivelvollista, joka ei olisi<br />
saanut peruskoulun päästötodistusta. Koko maassa peruskoulun<br />
tavalla tai toisella kesken jättäneitä oli vielä<br />
lukuvuonna 2009–2010 yhteensä 193 henkilöä. Heistä<br />
oppivelvollisuutensa kokonaan laiminlyöneitä oli 41<br />
43
Taulukko 4.1.3. Erityisopetukseen siirretyt peruskoulun oppilaat otto- tai siirtopäätöksen perusteen mukaan 2010.<br />
Vuosi- Vuosi- Muutos Muutos<br />
Otto- tai siirtopäätöksen luokat luokat Lisäope- edellisestä edellisestä<br />
peruste Esiopetus 1–6 7–9 tus Yhteensä vuodesta vuodesta, % Poikia Tyttöjä<br />
Vaikea kehitysviivästymä 252 1 561 859 77 2 749 –316 –10,3 1 708 1 041<br />
– joista vaikeimmin kehitys- 147 757 395 56 1 355 –14 –1,0 .. ..<br />
vammaisia<br />
Lievä kehitysviivästymä 278 3 680 3 514 70 7 542 –575 –7,1 4 594 2 948<br />
Aivotoiminnan häiriö, lii- 79 4 590 2 635 40 7 344 –69 –0,9 5 316 2 028<br />
kuntavamma tai vastaava<br />
Tunne-elämän häiriö tai 11 3 268 2 582 33 5 894 –115 –1,9 4 995 899<br />
sosiaalinen sopeutumattomuus<br />
Autismiin tai Aspergerin 47 815 503 17 1 382 –12 –0,9 1 155 227<br />
oireyhtymään liittyvät oppimisvaikeudet<br />
Kielen kehityksen häiri- 392 5 923 3 541 17 9 873 124 1,3 6 590 3 283<br />
östä (dysfasiasta) johtuvat<br />
oppimisen vaikeudet<br />
Näkövamma 12 145 86 9 252 –28 –10,0 156 96<br />
Kuulovamma 24 250 140 6 420 –4 –0,9 239 181<br />
Muu syy 134 5 652 5 434 34 11 254 537 5 7 390 3 864<br />
Yhteensä 1 229 25 884 19 294 303 46 710 –458 –1,0 32 143 14 567<br />
Osuus peruskoulun op- 9,3 7,5 10,4 23,4 8,5 . . 11,5 5,5<br />
pilasmäärästä, %<br />
Peruskoulun oppilas- 13 146 345 615 186 368 1 294 546 423 –6 906 –1,2 280 166 266 257<br />
määrä 20.9.2010<br />
Lähde: Tilastokeskus, koulutustilastot<br />
ja oppivelvollisuusiän ohittaneita, ilman peruskoulun<br />
päättötodistusta eronneita yhteensä 152. Heistä 71 sai<br />
erotodistuksen ja 81 erosi ilman erotodistusta.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
<strong>Lapin</strong> perusopetuksen kouluverkko on muuttunut viime<br />
vuosien aikana merkittävästi. Tilastokeskuksen<br />
väestöennusteen mukaan <strong>Lapin</strong> läänin perusopetuksen<br />
ikäluokat pienenevät edelleen lähivuodet, minkä<br />
vuoksi kunnat joutuvat edelleen sopeuttamaan palvelurakennettaan<br />
muuttuvan ikäluokan mukaiseksi.<br />
Lapsiperheet näyttävät keskittyvän siten, että jo tällä<br />
hetkellä peruskoululaisista 58 prosenttia asuu <strong>Lapin</strong><br />
kaupunkimaisissa kunnissa: Kemissä, Rovaniemellä<br />
ja Torniossa. Alle 30 prosenttia heistä asuu maaseu-<br />
44 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
tukunnissa. Maaseudun harvaan asuttu<strong>jen</strong> kuntien peruskoululaisten<br />
tilanne on hyvin erilainen kuin kaupungeissa<br />
ja niiden lähialueella.<br />
Lapissa keskeisiä perusopetuksen haasteita ovat<br />
toisaalta lapsi- ja nuorisoikäluokkien alueellisesti<br />
epätasainen kehitys ja toisaalta <strong>Lapin</strong> kuntien eriytyvät<br />
henkilöstöresurssit. Ennustettavissa on, että perusopetuksen<br />
kelpoisten aineenopettajien saanti tulee<br />
vaikeutumaan tulevaisuudessa kaupunkien ja tunturikeskusten<br />
ulkopuolella nykyisten viranhaltijoiden<br />
jäädessä eläkkeelle. Erityisiä lasten ja nuorten asuinkunnasta<br />
johtuvia hyvinvoinnin riskitekijöitä ovat<br />
kouluverkon harveneminen ja siitä johtuva koulumatko<strong>jen</strong><br />
pidentyminen, koulurakennusten heikkenevä<br />
kunto ja oppilashuoltopalvelu<strong>jen</strong> vähäisyys. Maaseu-
dulla pitkistä koulumatkoista aiheutuva rasitus sekä<br />
harrastusten ja ikätovereitten vähäinen määrä voivat<br />
myös vaikuttaa oppilaiden hyvinvointiin.<br />
Oman haasteensa niin opetuspalvelu<strong>jen</strong> kuin<br />
muidenkin <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> toteuttamiseen ja tasapuoliseen<br />
järjestämiseen tuo käynnissä oleva kuntauudistus.<br />
Ilman kuntaliitoksiakin kuntien välinen yhteistyö<br />
koulutuspalvelu<strong>jen</strong> järjestämisessä tullee kasvamaan.<br />
Mitä muutoksia perusopetuksen<br />
alueellisessa saavutettavuudessa<br />
on tapahtunut viime vuosina?<br />
Saavutettavuus pysyi sekä alaluokkalaisilla<br />
että yläluokkalasilla ennallaan, mutta kuntien<br />
väliset erot olivat edelleen suuria.<br />
Vuonna 2011 Lapissa keskimäärin 87 prosenttia 1–6<br />
luokkalaisista ja 72 prosenttia 7–9 luokkalaisista<br />
asui enintään viiden kilometrin etäisyydellä peruskoulusta.<br />
Manner-Suomeen verrattuna saavutettavuus<br />
oli Lapissa selvästi heikompi: alakoululaisten<br />
osalta ero oli kuusi ja yläkoululaisten osalta kahdek-<br />
Perusopetuksen<br />
vuosiluokkien<br />
1-6 koulu<strong>jen</strong><br />
saavutettavuus (%)<br />
vuonna 2011<br />
Kuva 4.1.1. 7–12-vuotiaiden perusopetuksen saavutettavuus Lapissa vuonna 2011.<br />
Perusopetuksen<br />
vuosiluokkien<br />
1-6 koulu<strong>jen</strong><br />
saavutettavuus (%)<br />
vuonna 2011<br />
90 tai enemmän (4)<br />
80 - 89 (4)<br />
70 - 79 (5)<br />
60 - 69 (6)<br />
alle 60 (2)<br />
90 tai enemmän (4)<br />
80 - 89 (4)<br />
70 - 79 (5)<br />
60 - 69 (6)<br />
alle 60 (2)<br />
1-6 lk koulu (82)<br />
1-9 lk koulu (31)<br />
1-6 lk koulu (82)<br />
1-9 lk koulu (31)<br />
Lappi 87 %<br />
Manner-Suomi 93 %<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Perusopetuksen<br />
vuosiluokkien<br />
1-6 koulu<strong>jen</strong><br />
saavutettavuus (%)<br />
vuonna 2011<br />
90 tai enemmän (4)<br />
80 - 89 (4)<br />
70 - 79 (5)<br />
60 - 69 (6)<br />
alle 60 (2)<br />
1-6 lk koulu (82)<br />
1-9 lk koulu (31)<br />
san prosenttiyksikköä. Tilanne on pysynyt kuitenkin<br />
seurantavuodet (2009–2011) suhteellisen vakaana<br />
niin Lapissa kuin Manner-Suomessa. Perusopetuksen<br />
keskimääräinen saavutettavuus ei ole muuttunut,<br />
mikä johtuu toisaalta perusopetusikäisten määrän<br />
vähenemisestä ja toisaalta siitä, että lapsiperheet keskittyvät<br />
entistä enemmän kaupunkeihin ja taajamiin.<br />
(Kuvat 4.1.1., 4.1.2. ja Taulukko 4.1.4.)<br />
Kuntien ja seutukuntien väliset erot perusopetuksen<br />
saavutettavuudessa olivat kuitenkin edelleen<br />
suuria. Neljässä kunnassa (Kemi, Rovaniemi, Tornio<br />
ja Keminmaa) saavutettavuus oli 7–12-vuotiaiden<br />
ikäryhmässä yli 90 prosenttia, kuten on ollut muinakin<br />
seurantavuosina. Nämä ovat <strong>Lapin</strong> tiheimmin asuttuja<br />
kuntia. Heikoin saavutettavuus alaluokkien oppilailla<br />
oli edelleen Itä-<strong>Lapin</strong> kunnissa: Savukoskella ja Posiolla,<br />
joissa vain puolet tai alle puolet oppilaista asui<br />
enintään viiden kilometrin etäisyydellä peruskoulusta.<br />
Pelkosenniemellä tilanne parani edellisistä vuosista.<br />
(Kuva 4.1.1. ja Taulukko 4.1.4.)<br />
Ikäryhmässä 13–15-vuotiaat yli 90 prosentin<br />
saavutettavuuteen yllettiin vain Kemissä, kuten aikaisempinakin<br />
vuosina. Rovaniemellä ja Keminmaassa<br />
saavutettavuus oli edellisten vuosien tapaan hyvä ja<br />
Lappi 87 %<br />
Manner-Suomi 93 %<br />
Lappi 87 %<br />
Manner-Suomi 93 %<br />
45
Perusopetuksen<br />
vuosiluokkien<br />
Perusopetuksen<br />
7-9- koulu<strong>jen</strong><br />
vuosiluokkien<br />
saavutettavuus (%)<br />
7-9- vuonna koulu<strong>jen</strong> 2011<br />
Kuva 4.1.2. 13–15-vuotiaiden perusopetuksen saavutettavuus Lapissa vuonna 2011.<br />
Perusopetuksen<br />
vuosiluokkien saavutettavuus (%)<br />
7-9 vuonna koulu<strong>jen</strong>2011<br />
saavutettavuus (%)<br />
vuonna 2011<br />
80 tai enemmän (3)<br />
60 - 79 (4)<br />
50 - 59 (4)<br />
40 - 49 (8)<br />
alle 40 (2)<br />
7-9 lk koulu (9)<br />
7-9 1-9 lk lk koulu (9) (30)<br />
1-9 lk koulu (30)<br />
7-9 lk koulu (9)<br />
1-9 lk koulu (30)<br />
Lappi 72 %<br />
Manner-Suomi 80 %<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Taulukko 4.1.4. Viiden kilometrin etäisyydellä koulusta asuvien peruskouluikäisten osuus kunnittain ja seutukunnittain Lapissa vuosina<br />
2009, 2010 ja 2011.<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
80 tai enemmän (3)<br />
60 - 79 (4)<br />
80<br />
50<br />
tai<br />
- 59<br />
enemmän (3)<br />
(4)<br />
60 - 79 (4)<br />
40 - 49 (8)<br />
50 - 59 (4)<br />
40<br />
alle<br />
- 49<br />
40<br />
(8)<br />
(2)<br />
alle 40 (2)<br />
Perusopetuksen<br />
vuosiluokkien<br />
7-9- koulu<strong>jen</strong><br />
saavutettavuus (%)<br />
vuonna 2011<br />
80 tai enemmän (3)<br />
60 - 79 (4)<br />
50 - 59 (4)<br />
40 - 49 (8)<br />
alle 40 (2)<br />
7-9 lk koulu (9)<br />
1-9 lk koulu (30)<br />
7–12-vuotiaat, % 13–15-vuotiaat, % Muutos 2009/2011 Muutos 2010/2011<br />
Seutukunta/kunta 2009 2010 2011 2009 2010 2011 7–12 v 13–15 v 7–12 v 13–15 v<br />
Itä-<strong>Lapin</strong> 68 65 67 57 59 57 -1 0 2 -2<br />
Kemijärvi 84 78 81 77 78 74 -3 -3 3 -4<br />
Pelkosenniemi 50 51 64 46 55 55 14 9 13 0<br />
Salla 60 64 63 47 49 48 3 1 -1 -1<br />
Savukoski 42 42 47 32 32 33 5 1 5 1<br />
Posio 54 53 50 40 41 41 -4 1 -3 0<br />
Kemi-Tornion 91 91 91 76 76 76 0 0 0 0<br />
Kemi 99 99 98 99 99 99 -1 0 -1 0<br />
Tornio 92 92 93 69 68 70 1 1 1 2<br />
Keminmaa 93 92 92 81 82 80 -1 -1 0 -2<br />
Simo 64 63 64 28 28 29 0 1 1 1<br />
Tervola 73 71 74 47 45 44 1 -3 3 -1<br />
Pohjois-<strong>Lapin</strong> 82 83 82 64 66 65 0 1 -1 -1<br />
Sodankylä 83 85 84 65 65 63 1 -2 -1 -2<br />
Inari 81 81 81 66 70 70 0 4 0 0<br />
Utsjoki 78 71 73 42 48 47 -5 5 2 -1<br />
Rovaniemen 92 92 92 82 82 82 0 0 0 0<br />
Rovaniemi 94 94 94 85 86 86 0 1 0 0<br />
Ranua 71 71 71 49 48 53 0 4 0 5<br />
Torniolaakson 70 69 70 49 48 52 0 3 1 4<br />
Pello 75 72 72 53 51 56 -3 3 0 5<br />
Ylitornio 66 66 68 46 45 49 2 3 2 4<br />
Tunturi-<strong>Lapin</strong> 71 71 70 45 48 48 -1 3 -1 0<br />
Enontekiö 81 80 80 42 45 46 -1 4 0 1<br />
Kittilä 74 75 72 46 46 48 -2 2 -3 2<br />
Kolari 66 63 62 40 43 42 -4 2 -1 -1<br />
Muonio 60 62 68 53 60 55 8 2 6 -5<br />
Lappi 86,6 86,5 86,7 71,9 72,5 72,3 0,1 0,4 0,2 -0,2<br />
Manner-Suomi 93,2 93,1 93,2 80,1 79,7 79,9 0,0 -0,2 0,1 0,2<br />
46 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Lappi 72 %<br />
Lappi Manner-Suomi 72 % 80 %<br />
Manner-Suomi 80 %<br />
Lappi 72 %<br />
Manner-Suomi 80 %
yli Manner-Suomen tason. Heikoin saavutettavuus oli<br />
yhä Savukoskella ja Simossa, joissa vain alle kolmasosa<br />
yläasteikäisistä asui enintään viiden kilometrin<br />
etäisyydellä peruskoulusta. (Kuva 4.1.2.) Seutukunnista<br />
heikoin saavutettavuus tässä ikäryhmässä oli<br />
Tunturi-<strong>Lapin</strong> seutukunnassa, jossa se oli alle 50 prosenttia.<br />
(Taulukko 4.1.4.)<br />
Seurantajakson 2009–2011 aikana alakouluikäisten<br />
perusopetuksen saavutettavuus on heikentynyt<br />
Tunturi-<strong>Lapin</strong> ja Pohjois-<strong>Lapin</strong> seutukunnissa ja<br />
parantunut Torniolaakson ja Itä-<strong>Lapin</strong> seutukunnissa.<br />
Yläkouluikäisillä saavutettavuus on heikentynyt<br />
Itä-<strong>Lapin</strong> ja Pohjois-<strong>Lapin</strong> seutukunnissa ja parantunut<br />
Tornionlaakson ja Tunturi-<strong>Lapin</strong> seutukunnissa.<br />
Kemi–Tornion ja Rovaniemen seutukunnissa saavutettavuus<br />
on pysynyt seuranta-ajan ennallaan. Edellisestä<br />
vuodesta saavutettavuus heikkeni kaikkiaan<br />
kuudessa kunnassa alakouluikäisten ja kahdeksassa<br />
kunnassa yläkouluikäisten osalta. (Taulukko 4.1.4.)<br />
Miten perusopetuksen koulu<strong>jen</strong> ja<br />
oppilaiden määrä on muuttunut viime<br />
vuosina?<br />
Koulu<strong>jen</strong> määrä on edelleen vähentynyt,<br />
mutta selvästi aikaisempia vuosia hitaammin.<br />
Koulu<strong>jen</strong> keskikoko on pienempi kuin maassa<br />
keskimäärin ja puolessa <strong>Lapin</strong> peruskouluista<br />
on alle sata oppilasta.<br />
Lapissa oli vuonna 2011 ilman neljää erityiskoulua<br />
120 peruskoulua (Taulukot 4.1.5. ja 4.1.6.). Manner-<br />
Suomen suomenkielisistä 2 492 peruskoulusta <strong>Lapin</strong><br />
peruskoulu<strong>jen</strong> osuus oli 4,8 prosenttia. Perusopetusikäisten<br />
väheneminen on näkynyt erityisesti vuosiluokkien<br />
1–6 peruskoulu<strong>jen</strong> lakkauttamisena tai<br />
yhdistymisenä toiseen kouluun. Lakkauttamistahti<br />
on kuitenkin selvästi hidastunut. Esimerkiksi vuonna<br />
2010 Lapissa lakkasi neljä koulua ja vuonna 2011 vain<br />
yksi koulu. Kaikkiaan <strong>Lapin</strong> peruskoulu<strong>jen</strong> määrä on<br />
vähentynyt 2000-luvulla 102 koululla. Muutos johtuu<br />
joko siitä, että koulu on todella lakannut ja oppilaan<br />
Taulukko 4.1.5. Perusopetuksen luokkien 1–6 koulut oppilasmäärän mukaan Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Lähde: Tilastokeskus, koulutustilastot<br />
1–6 luokan kouluja koulun oppilasmäärän mukaan<br />
Vuosi –9 10–20 21–30 31–40 41–49 50–99 100–299 300–499 500– Kouluja yht.<br />
2011 1 12 15 7 4 9 26 7 0 81<br />
2010 1 12 12 12 2 16 20 7 0 82<br />
2009 1 13 16 5 8 14 21 8 0 86<br />
2005 1 14 16 15 11 19 26 9 0 111<br />
Muutos 2010-2011 0 0 3 -5 2 -7 6 0 0 -1<br />
Muutos 2009–2011 0 -1 -1 2 -4 -5 5 -1 0 -5<br />
Muutos 2005–2011 0 -2 -1 -8 -7 -10 0 -2 0 -30<br />
Taulukko 4.1.6. Perusopetuksen luokkien 7–9 ja 1–9 koulut oppilasmäärän mukaan Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
7–9 luokan kouluja koulun oppilasmäärän mukaan 1–9 luokan kouluja koulun oppilasmäärän mukaan<br />
Vuosi alle 50 50–99 100–299 300–499 500– Kouluja yht. alle 50 50–99 100–299 300–499 500– Kouluja yht.<br />
2011 0 1 4 2 2 9 5 6 14 2 3 30<br />
2010 0 1 4 2 2 9 5 6 13 3 3 30<br />
2009 0 2 4 3 2 11 7 2 13 3 3 28<br />
2005 1 1 12 4 1 19 6 2 7 8 1 24<br />
Muutos 2010-2011 0 0 0 0 0 0 0 0 1 -1 0 0<br />
Muutos 2009–2011 0 -1 0 -1 0 -2 -2 4 1 -1 0 2<br />
Muutos 2005–2011 -1 0 -8 -2 1 -10 -1 4 7 -6 2 6<br />
Lähde: Tilastokeskus, koulutustilastot<br />
47
koulupaikka on muuttunut, tai koulu on hallinnollisesti<br />
yhdistynyt toiseen kouluun, vaikka oppilaan koulupaikka<br />
ei ole muuttunut mitenkään, tai on perustettu<br />
yhtenäinen peruskoulu (1–9 vuosiluokkien koulu) yhdistämällä<br />
alaluokkien ja yläluokkien opetus.<br />
Opetus on päättynyt erityisesti monissa maaseudun<br />
pikkukouluissa. Oppilasmäärän vähenemisen<br />
vaikutukset 7–9 vuosiluokkien kouluihin ovat olleet<br />
vähäisempiä, koska nämä koulut ovat yleensä olleet<br />
oppilasmäärältään suurempia kuin vuosiluokkien<br />
1–6 opetusta antavat koulut. Vain kaupunkikunnissa<br />
on enemmän kuin yksi yläkoulu. Yhtenäisiä peruskouluja<br />
on perustettu joko hallinnollisen ja opetussuunnitelmallisen<br />
yhtenäisyyden kehittämiseksi tai<br />
opetuksen saavutettavuuden parantamiseksi. Lapissa<br />
yhtenäisiä peruskouluja perustettiin ensin niillä alueilla,<br />
joissa perusopetuksen ikäluokka oli pieni. Sittemmin<br />
yhtenäiset peruskoulut ovat yleistyneet myös<br />
kuntakeskuksissa. Näitä peruskouluja oli lukuvuonna<br />
2011–2012 yhteensä 29 ja yksityinen steinerkoulu<br />
mukaan lukien 30. Vuodesta 2009 on perustettu kaksi<br />
uutta yhtenäistä peruskoulua.<br />
Koulu<strong>jen</strong> vähenemisestä johtuen <strong>Lapin</strong> peruskoulu<strong>jen</strong><br />
keskikoko on kasvanut, mutta viimeiset kolme<br />
lukuvuotta keskikoko on pysytellyt 142-143 oppilaassa.<br />
Koko maassa peruskoulu<strong>jen</strong> keskikoko oli<br />
selvästi suurempi, 189 oppilasta. <strong>Lapin</strong> peruskoulut<br />
ovat pieniä. Puolet peruskouluista, eli 60 koulua, oli<br />
alle sadan oppilaan kouluja ja näistäkin 44 koulussa<br />
oli alle 50 oppilasta. (Taulukot 4.1.5. ja 4.1.6.) <strong>Lapin</strong><br />
1–6 luokan kouluista alle 50 oppilaan kouluja oli<br />
48 prosenttia, kun Manner-Suomessa niitä oli alle 30<br />
prosenttia.<br />
Miten ikäluokkien on<br />
ennustettu muuttuvan?<br />
Yläkouluikäisten määrä vähenee Lapissa<br />
edelleen vuoteen 2025 saakka, kun taas<br />
alakouluikäisten määrä lähtee nousuun jo<br />
vuodesta 2015 ja lähenee Manner-Suomen<br />
muutoksen tasoa vuonna 2025. Kuntien ja<br />
seutukuntien väliset erot ovat suuria.<br />
48 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Lapissa oli lukuvuonna 2011–2012 yhteensä 17 560<br />
peruskoululaista. Vuodesta 2009 oppilasmäärä väheni<br />
886 oppilaalla ja vuodesta 2010 yhteensä 312 oppilaalla.<br />
Tilastokeskuksen väestöennusteen mukaan<br />
yläkouluikäisten määrä vähenee Lapissa edelleen<br />
vuoteen 2025, kun taas alakouluikäisten määrä lähtee<br />
nousuun jo vuodesta 2015 ja se lähenee Manner-Suomen<br />
muutoksen tasoa vuonna 2025. Oppilasmäärän<br />
väheneminen on suurinta Torniolaakson, Itä-<strong>Lapin</strong><br />
ja Pohjois-<strong>Lapin</strong> seutukunnissa, kun taas Kemi–Tornion<br />
ja Rovaniemen seuduilla oppilasmäärä kasvaa.<br />
Suhteellisesti eniten alakouluikäisten määrä näyttää<br />
kasvavan Tunturi-Lapissa. (Taulukko 4.1.7.)<br />
Miten kuntien kouluverkon<br />
arvioidaan muuttuvan lähivuosina?<br />
Kouluverkkoa joudutaan sopeuttamaan<br />
edelleen oppilasmäärien muutokseen.<br />
Kyläkoulu<strong>jen</strong> lakkauttamisen ja opetuksen<br />
keskittymisen arvioidaan jatkuvan niin<br />
Lapissa kuin koko maassa.<br />
Kunnille syksyllä 2011 tehdyn kyselyn mukaan<br />
kahdeksassa <strong>Lapin</strong> kunnassa lakkaa mahdollisesti<br />
yhteensä 12 koulua vuoteen 2015 mennessä. Noin<br />
puolet kunnista ei antanut kouluverkon kehityksestä<br />
minkäänlaista <strong>arviot</strong>a. Mahdollisten lakkautusten<br />
seurauksena vuonna 2015 viidessä kunnassa olisi perusopetusta<br />
vain kuntakeskuksessa. Uusia peruskouluja<br />
Lappiin ei ole suunnitteilla.<br />
Mitä muutoksia esi- ja perusopetuksen<br />
kuljetusoppilaiden ja majoitettu<strong>jen</strong><br />
oppilaiden määrissä on<br />
tapahtunut vuosiin 2009 ja 2010<br />
verrattuna?<br />
Kuljetettavien oppilaiden määrä pysyi Lapissa<br />
ennallaan. Vain muutama yksittäinen oppilas<br />
oli kunnan järjestämässä majoituksessa<br />
vuosittain.
Taulukko 4.1.7. <strong>Lapin</strong> peruskouluikäisten määrä seutukunnittain vuonna 2011 ja ennuste vuosina 2013–2025.<br />
*) Oppilasmäärä 20.9.2011 ilman esioppilaita ja lisäoppilaita<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
7 - 12-vuotiaiden ikäluokat Muutos 2011–2025<br />
Seutukunta 2011* 2013 2015 2017 2020 2025 lkm %<br />
Itä-Lappi 831 801 734 710 706 696 -135 -16<br />
Kemi–Tornio 3 913 4 025 4 129 4 195 4 290 4 348 435 11<br />
Pohjois-Lappi 905 804 795 794 778 782 -123 -14<br />
Rovaniemi 4 225 4 272 4 441 4 596 4 806 4 943 718 17<br />
Torniolaakso 432 387 348 333 346 350 -82 -19<br />
Tunturi-Lappi 777 788 832 845 877 929 152 20<br />
Lappi 11 083 11 077 11 279 11 473 11 803 12 048 965 9<br />
Manner-Suomi 347 245 352 110 357 803 366 464 372 631 380 624 33 379 10<br />
Seutukunta 13 - 15-vuotiaiden ikäluokat Muutos 2011–2025<br />
2011* 2013 2015 2017 2020 2025 lkm %<br />
Itä-Lappi 520 450 450 417 376 375 -145 -28<br />
Kemi–Tornio 2 083 2 076 2 020 2 025 2 079 2 165 82 4<br />
Pohjois-Lappi 511 511 432 384 401 389 -122 -24<br />
Rovaniemi 2 262 2 237 2 209 2 176 2 277 2 459 197 9<br />
Torniolaakso 262 234 211 199 162 176 -86 -33<br />
Tunturi-Lappi 450 408 369 408 426 451 1 0<br />
Lappi 6 088 5 916 5 691 5 609 5 721 6 015 -73 -1<br />
Manner-Suomi 180 715 175 926 173 259 176 619 181 765 188 891 8 176 5<br />
Taulukko 4.1.8. Kuljetettavien oppilaiden koulumatkat Lapissa lukuvuonna 2011–2012 ja 2010–2011.<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Kuljetettavien oppilaiden koulumatkan pituus Kuljetettavat yhteensä<br />
Yli 5–10 Yli 10–20 Yli 20–50 Yli 50–80 Yli 80–100 Lukuvuosi Lukuvuosi<br />
Vuosiluokat – 5 km km km km km km 2011–2012 2010–2011<br />
Esiopetus* 66 37 39 37 179 192<br />
Yleisopetus 59 36 38 35 168 184<br />
Erityisopetus** 7 1 1 2 11 8<br />
Vuosiluokat 1–6 866 826 600 376 14 2 682 2 620<br />
Yleisopetus 726 769 565 344 10 2 414 2 313<br />
Erityisopetus** 140 57 35 32 4 268 307<br />
Vuosiluokat 7–9 78 582 722 627 68 1 2 078 2 187<br />
Yleisopetus 50 525 665 552 60 1 1 853 1 940<br />
Erityisopetus** 28 57 57 75 8 225 247<br />
Lappi lv. 2011–2012 1 010 1 445 1 361 1 040 82 1 4 939<br />
Yleisopetus 835 1 330 1 268 931 70 1 4435<br />
Erityisopetus** 175 115 93 109 12 504<br />
Lappi lv. 2010–2011 893 1 461 1 479 1 076 86 4 4 999<br />
Yleisopetus 722 1 336 1 346 955 76 2 4 436<br />
Erityisopetus 171 125 133 121 10 2 563<br />
* koulu<strong>jen</strong> esiopetus<br />
** lakimuutos 2011, erityisen tuen päätöksen saaneet oppilaat<br />
49
Lapissa oli koulukuljetuksessa lukuvuoden 2011–<br />
2012 alussa noin 5 000 oppilasta (Taulukko 4.1.8.).<br />
Kuljetettavien peruskoululaisten kokonaismäärä pysyi<br />
lähes ennallaan vuoteen 2010 verrattuna. Kuljetusedun<br />
piirissä oli 28 prosenttia kaikista peruskoulun<br />
oppilaista eli lähes joka neljäs oppilas. Vuosiin 2009<br />
ja 2010 verrattuna osuus on pysynyt samana. Kuitenkin<br />
kunnittain kuljetettavien osuus vaihteli enimmillään<br />
Posion 58 prosentista vähimmillään Kemin noin<br />
yhdeksään prosenttiin. Koulu<strong>jen</strong> lakkauttamisella ei<br />
näytä olevan lisäävää vaikutusta kuljetusoppilaiden<br />
määrään, koska suuri osa lakkautettu<strong>jen</strong> koulu<strong>jen</strong><br />
oppilaista on ollut kuljetuksessa jo entisessä koulussaan.<br />
Kuljetusmatkat ovat kuitenkin pidentyneet.<br />
Esiopetuksen 1 827 oppilaasta kuljetuksessa<br />
oli 376 oppilasta, 21 prosenttia. Osuus on pysynyt<br />
lähes samana viime vuodet. Manner-Suomessa esiopetuksen<br />
kuljetusoppilaita oli vähemmän, noin 15<br />
prosenttia. <strong>Lapin</strong> kaikista kuljetettavista oppilaista 10<br />
prosenttia oli erityisoppilaita (Taulukko 4.1.8.) ja kaikista<br />
erityisoppilaista 43 prosenttia oli kuljetuksessa.<br />
Manner-Suomessa kuljetusedun piirissä oli erityisoppilaita<br />
suhteellisesti enemmän eli 47 prosenttia.<br />
Majoitettuja oppilaita ei juuri ole. Ainoastaan<br />
Savukoskella on ollut kunnan järjestämässä majoituksessa<br />
kahdesta kolmeen peruskouluikäistä vuosina<br />
2009–2011. Manner-Suomessa majoitusoppilaita oli<br />
vuoden 2011 syksyllä yhteensä 265, joista 46 prosenttia<br />
oli 11-vuotisen oppivelvollisuuden piiriin kuuluvia<br />
sisäoppilaitoksiin majoitettuja erityisoppilaita.<br />
Kuinka pitkiä ovat<br />
kuljetusoppilaiden koulumatkat?<br />
Lähes 80 prosentilla kuljetusoppilaista<br />
koulumatka yhteen suuntaan oli enintään<br />
20 kilometriä. Pisimmät koulumatkat olivat<br />
jopa 80–95 kilometriä yhteen suuntaan.<br />
Yleisesti on olemassa käsitys, että Lapissa oppilaiden<br />
koulumatkat ovat hyvin pitkiä. Joillakin oppilailla<br />
näin onkin. Kuitenkin lähes 80 prosentilla kuljetus-<br />
50 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
oppilaista koulumatka yhteen suuntaan oli lukuvuonna<br />
2011–2012 enintään 20 kilometriä ja ainoastaan<br />
yhden yläluokkalaisen peruskoulun oppilaan päivittäinen<br />
yhdensuuntainen koulumatka oli pidempi kuin<br />
80 kilometriä (95 km). Kahdella alaluokkien oppilaalla<br />
oli koulumatkaa 80 kilometriä yhteen suuntaan.<br />
Kaikkiaan yli 50 kilometrin koulukuljetusoppilaita oli<br />
83. Pitkämatkaisten oppilaiden määrä väheni muutamalla<br />
oppilaalla edellisestä lukuvuodesta. (Taulukko<br />
4.1.8.)<br />
Esiopetuksen ja alaluokkien kuljetusoppilailla<br />
yleisin kuljetusmatka oli alle viisi kilometriä yhteen<br />
suuntaan. Yläluokkien yleisopetuksen kuljetusoppilaiden<br />
yleisin koulumatka oli yli 10–20 kilometriä<br />
yhteen suuntaan, kun taas yläluokkien erityisluokkien<br />
oppilailla yleisin koulumatka oli yli 20–50 kilometriä<br />
Kuinka monella esi- ja perusopetuksen<br />
kuljetusoppilaalla koulumatkaaika<br />
odotuksineen ylitti tai oli lähellä<br />
ylittää säädösten mukaisen enimmäisajan<br />
ja mitkä olivat ylitysten<br />
pääasialliset syyt?<br />
Koulumatka-aika ylittyi enää 18 oppilaalla<br />
yhtenäkään päivänä viikossa ja pääasiallisin syy<br />
ylityksille oli yhteiskuljetuksesta johtuva odotus.<br />
Lapissa ylitykset vähenivät selvästi edellisestä vuodesta<br />
eikä lakisääteisen koulumatka-ajan ylittyminen<br />
ollut Lapissa enää muita alueita yleisempää. Koko<br />
maassa kunnat ilmoittivat olevan 80 oppilasta, joilla<br />
säädösten mukainen koulumatka-aika ylittyi ainakin<br />
jonakin koulupäivänä. Lapissa heitä oli 18, ja heistä<br />
enää kahdeksalla oppilaalla koulumatka-aika ylittyi<br />
joka päivä. Vuosi sitten tällaisia oppilaita oli vielä<br />
neljä enemmän. Myös niiden oppilaiden määrä, joilla<br />
koulumatka-aika ei ylittynyt joka päivä, väheni edellisestä<br />
vuodesta. Heitä oli nyt kymmenen, kun heitä<br />
edellisenä syksynä oli 30. Esiopetuksessa olevilla<br />
oppilailla ei ollut koulumatka-aiko<strong>jen</strong> ylityksiä enää<br />
lainkaan. Kaikkiaan ylitysten kokonaismäärä väheni<br />
edellisestä lukuvuodesta 24 oppilaalla, ja ylityksiä oli
Taulukko 4.1.9. <strong>Lapin</strong> peruskoulu<strong>jen</strong> kuljetusedun saavat oppilaat, joiden kuljetus- ja odotusaika ylittää lain salliman ajan vuonna<br />
2011.<br />
Esiopetus-oppilaat, Luokkien 1–6 oppilaat,<br />
joilla yli 2,5 tuntia joilla yli 2,5 tuntia<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
vähiten kaikista seuratuista lukuvuosista. Säännösten<br />
vastaiset koulumatka-ajat keskittyivät kahteen pintaalaltaan<br />
laajaan kuntaan. (Taulukko 4.1.9.)<br />
Pääasiallisin syy jokapäiväisille ylityksille oli<br />
kilometreissä pitkä koulumatka tai ongelmallinen<br />
kuljetusreitti. Ylitys johtui yhdessä tapauksessa myös<br />
siitä, että huoltaja halusi lastensa käyvän koulua naapurikunnassa,<br />
vaikka koulumatka sinne oli pidempi.<br />
Yhteiskuljetuksen odotus oli yleisin syy harvemmin<br />
kuin joka päivä tapahtuville ylityksille. Muita<br />
yksittäisiä syitä ei-jokapäiväisille ylityksille olivat<br />
joukkoliikenteen aikataulut tai huoltajan valitsema<br />
muu kuin ensisijainen lähikoulu. Muutaman lapsen<br />
kuljettamista pitkän etäisyyden vuoksi välittömästi<br />
koulun loputtua kotiin ei pidetty aina taloudellisesti<br />
mahdollisena tai järkevänä. Sivistystoimenjohtajien<br />
mukaan yksittäisten pitkämatkaisten oppilaiden<br />
kuljettaminen on hyvin kallista, mikä olisi otettava<br />
nykyistä paremmin huomioon myös opetustoimen<br />
valtionosuuksissa. Kunnat ovat kuitenkin löytäneet<br />
koulukuljetusjärjestelyihin oppilasystävällisiä ratkaisuja<br />
yhdessä huoltajien kanssa neuvotellen.<br />
Lähelle lakisääteistä ylärajaa (2–2,5 tuntia tai<br />
2,5–3 tuntia) kului matka- ja odotusaikaa joka päivä<br />
56 esiopetuksen ja perusopetuksen oppilaalla sekä ai-<br />
Luokkien 7–9 oppilaat Erityisen tuen päätöksen<br />
ja lisäop, joilla saaneet oppilaat, Oppilasyli<br />
3 tuntia joilla yli 3 tuntia määrä yht.<br />
joka ainakin joka ainakin joka ainakin joka ainakin<br />
päivä yhtenä päivä yhtenä päivä yhtenä päivä<br />
Kunta päivänä päivänä päivänä<br />
Kittilä 4 1 1 6<br />
Posio 1 1 1 3<br />
Rovaniemi 6 1 7<br />
Tervola 2 2<br />
Lappi 0 0 1 8 5 2 2 0 18<br />
lv. 2010-2011 0 2 2 24 7 3 3 1 42<br />
lv. 2009-2010 0 1 3 20 9 1 3 2 39<br />
lv. 2008-2009 0 1 2 35 9 4 2 1 54<br />
nakin yhtenä päivänä viikossa lisäksi 28 oppilaalla.<br />
Edelliseen lukuvuoteen verrattuna kuljetusoppilaiden<br />
pitkät matka- ja odotusajat vähenivät.<br />
Oppilaskohtaiset koulukuljetuskustannukset<br />
ovat Lapissa olleet vuosittain neljän kalleimman maakunnan<br />
joukossa. Vuonna 2010 kuljetusoppilas maksoi<br />
keskimäärin 495 euroa vuodessa, kun koko maassa<br />
keskikustannus oli 302 euroa/oppilas. Muutamien<br />
yksittäisten oppilaiden kuljetuskustannukset voivat<br />
Lapissa olla jopa 10 000–23 000 euroa vuodessa (tieto<br />
vuodelta 2011).<br />
Arviointiryhmä<br />
Opetustoimen ylitarkastaja, FM Elisa Suutala<br />
puhelin 040 578 0262<br />
elisa.suutala(at)avi.fi<br />
Erikoissuunnittelija, KM Marjatta Tarkiainen<br />
puhelin 040 730 1899<br />
marjatta.tarkiainen(at)avi.fi<br />
Tietolähteet<br />
Perusopetuslaki (628/1998).<br />
Suomen perustuslaki (731/1999).<br />
51
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> kysely 28.9.2011 Tiedot<br />
oppilaitosten toiminnasta, vastausprosentti 100.<br />
Aluehallintovirasto<strong>jen</strong> <strong>keskeiset</strong> <strong>arviot</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
<strong>tilasta</strong> 2011. Oulu, Pohjois-Suomen aluehallintovirasto.<br />
Pohjois-Suomen <strong>aluehallintoviraston</strong> julkaisuja<br />
10/2012 (verkkojulkaisu).<br />
Koulutus ja tutkimus vuosina 2011–2016. Kehittämissuunnitelma.<br />
Helsinki, opetus- ja kulttuuriministeriö.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön julkaisuja 1/2012.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointiraportti<br />
vuodelta 2010. Rovaniemi, <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> verkkojulkaisu<br />
2011:2.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointiraportti<br />
vuodelta 2009. Rovaniemi, <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> verkkojulkaisu<br />
2010:1<br />
Opetus- ja kulttuuritoimen rahoitusjärjestelmän raportit<br />
2009–2011. Helsinki, Opetushallitus.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön toiminta- ja taloussuunnitelma<br />
2013–2016. Helsinki, opetusministeriö.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön julkaisuja 2012:1.<br />
Osaava ja luova Suomi. Opetus- ja kulttuuriministeriön<br />
tulevaisuuskatsaus. Helsinki, opetusministeriö.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön julkaisuja 2010:15.<br />
Rimpelä, M., Fröjd, S. ja Peltonen, H. (toim.) 2010.<br />
Hyvinvoinnin ja terveyden edistäminen perusopetuksessa<br />
2009. Helsinki, Opetushallitus ja Terveyden ja<br />
hyvinvoinnin laitos. Opetushallituksen koulutuksen<br />
seurantaraportit 2010:1.<br />
Peruskoulutilastot 2009, 2010 ja 2011. Helsinki,<br />
Tilastokeskus.<br />
Pääministeri Jyrki Kataisen hallituksen hallitusohjelma,<br />
22.6.2011.<br />
52 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Päätös. Perusopetuslain mukaisen oppilashuollon<br />
toteutuminen peruskouluissa, Valtioneuvoston oikeuskansleri<br />
30.01.2012 Dnro OKV/6/50/2011.<br />
Väestöennuste iän mukaan 2009–2040. Helsinki,<br />
Tilastokeskus 2009.<br />
Väestöruutuaineisto (31.12.2010). Helsinki, Tilastokeskus<br />
2011.
4.2. Toisen asteen koulutuksen alueellinen saavutettavuus<br />
Johtopäätökset<br />
Lapissa lukion ja ammatillisen koulutuksen saavutettavuudessa ei ole tapahtunut tarkasteluajanjaksona merkittäviä<br />
muutoksia, mutta kolmen koulutusalan saavutettavuus on hieman heikentynyt. <strong>Lapin</strong> kuuden seutukunnan väliset<br />
erot ovat erittäin suuria. Maaseutumaisten kuntien nuorten koulutusmahdollisuudet ovat sekä <strong>Lapin</strong> että Manner-<br />
Suomen kaupunkikuntiin verrattuna heikommat.<br />
Toisen asteen ammatillisen koulutuksen opetuspiste puuttuu seitsemästä kunnasta. Lisäksi seitsemän kunnan opetuspisteessä<br />
on tarjolla vain yhden tai kahden koulutusalan koulutusta. Kolmen koulutusalan saavutettavuudessa<br />
ylletään Manner-Suomen tasolle vain <strong>Lapin</strong> kaupungeissa ja Keminmaan kunnassa.<br />
Ammatillisen koulutuksen suosio on suurempaa kuin lukiokoulutuksen. Lapissa noin kymmenesosa peruskoulun<br />
hakuvuonna päättävistä aloittaa opiskelun niin sanotussa ammattilukiossa. Lukiokoulutus kiinnostaa edelleen<br />
enemmän tyttöjä ja ammatillinen koulutus poikia.<br />
Lukiokoulutusta on tarjolla Pelkosenniemeä lukuun ottamatta jokaisessa kunnassa. Nuorten ikäluokkien voimakas pieneneminen<br />
uhkaa kuitenkin johtaa lukiokoulutuksen tarjonnan supistumiseen väkiluvultaan pienimmissä kunnissa.<br />
Opetushallituksen WERA-web-raportointipalvelun yhteishaun tilastotieto<strong>jen</strong> mukaan Lapissa peruskoulun päättäneistä<br />
kymmenesosa jäi ilman toisen asteen tutkintoon johtavaa opiskelupaikkaa. Manner-Suomessa ilman koulutuspaikkaa<br />
jääneiden osuus oli hieman suurempi. <strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> oman seurannan mukaan suurin osa<br />
näistä nuorista sijoittui kuitenkin johonkin muuhun koulutukseen ja kokonaan vaille koulutuspaikkaa jäi vuonna<br />
2011 vain 15 nuorta. Lukiokoulutuksen keskeytti sekä Lapissa että koko maassa kaksi prosenttia koulutuksen aloittaneista.<br />
Ammatillisen koulutuksen keskeyttämisprosentti oli sekä Lapissa että koko maassa kahdeksan prosenttia.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Ammatillisen koulutuksen ja pienten lukioiden toimintaedellytykset on varmistettava muuttamalla rahoituslainsäädäntöä<br />
siten, että harvaan asutuilla seuduilla sijaitsevien ammatillisen koulutuksen opetuspisteiden ja lukioiden<br />
keskimääräistä korkeammat kustannukset tulevat otetuksi huomioon valtionosuutta määrättäessä.<br />
Kuntien on lukioverkkoratkaisuja harkitessaan otettava huomioon, että lukion lakkauttaminen vaikeuttaa myös laadukkaan<br />
perusopetuksen järjestämistä, koska pienissä kunnissa näillä kouluasteilla on yhteisiä opettajia.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön on toisen asteen ammatillisen koulutuksen aloituspaikko<strong>jen</strong> mitoituksesta päättäessään<br />
otettava huomioon myös aikaisempina vuosina peruskoulun päättäneiden runsas hakeutuminen koulutukseen.<br />
Koulutuksen järjestäjien on suunnattava koulutusta joustavasti työelämän tarpeiden mukaan ja tarjottava koulutusta<br />
eri puolilla Lappia sijaitsevissa opetuspisteissä sekä kehitettävä edelleen verkko-opetusta opiskelun tueksi.<br />
Julkisen liikenteen toimivuus on varmistettava erityisesti haja-asutusalueilla, jotta koulutuksen saavutettavuus voidaan<br />
turvata. Ammatillisen koulutuksen järjestäjien on tarjottava tasokkaita asuntolapalveluja kodin ulkopuolella<br />
asuville opiskelijoille, koska hyvät asuntolaolosuhteet osaltaan ennalta ehkäisevät nuorten syrjäytymistä.<br />
53
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Saavutettavuus Millä etäisyydellä alueen Enintään 10 ja 30 km:n sekä Saavutettavuus on<br />
16-vuotiaille on tarjolla yli 30 km:n etäisyydellä lähim- säilynyt edellisvuosien<br />
lukiokoulutusta? mästä lukiosta asuvien 16-vuo- tasolla tai parantunut.<br />
tiaiden osuus seutukunnittain ja<br />
kunnittain vuonna 2011 ja muutos<br />
vuodesta 2009.<br />
Johdanto<br />
Aluehallintoviraston tehtävänä oli arvioida toisen asteen<br />
koulutuksen alueellista saavutettavuutta. Arviointi<br />
koski lukiokoulutusta ja nuorten toisen asteen<br />
ammatillisiin perustutkintoihin johtavaa koulutusta.<br />
Arvioinnissa eivät olleet mukana ammatilliset erityisoppilaitokset.<br />
Toisen asteen koulutuksen saavutet-<br />
Millä etäisyydellä alueen Enintään 10 ja 30 km sekä yli<br />
16-vuotiaille on tarjolla 30 km:n etäisyydellä lähimmästä<br />
ammatillista koulutusta? ammatillisen oppilaitoksen opetuspisteestä<br />
asuvien 16-vuotiaiden<br />
osuus seutukunnittain ja<br />
kunnittain vuonna 2011 ja muutos<br />
vuodesta 2009.<br />
Millä etäisyydellä alueen Niiden 16-vuotiaiden osuus,<br />
16-vuotiaille on tarjolla joille on tarjolla vähintään kolme<br />
ammatillista koulutusta ammatillisen koulutuksen kouluvähintään<br />
kolmella eri tusalaa 10 ja 30 km:n sekä yli<br />
koulutusalalla? 30 km:n etäisyydellä seutukunnittain<br />
ja kunnittain vuonna 2011<br />
ja muutos vuodesta 2009.<br />
Kuinka moni yhteishaussa Yhteishaussa lukioon ja ammahakenut<br />
ja sijoittunut on tilliseen koulutukseen hakeneipäättänyt<br />
perusopetuksen den ja sijoittuneiden määrät erihakuvuonna<br />
ja kuinka moni teltyinä välittömästi perusopetätä<br />
aiemmin? tuksesta hakeneisiin ja aiemmin<br />
perusopetuksen päättäneisiin<br />
vuonna 2011.<br />
Kuinka opiskelupaikat jakaan- Sukupuolijakauma vuonna 2011. Sukupuolten kesken<br />
tuivat sukupuolten mukaan? tasaisemmin<br />
jakaantuneet<br />
opiskelupaikat.<br />
Suuntautuvuus Kuinka suuri osuus hakuvuonna Lukiossa ja ammatillisessa<br />
peruskoulun päättäneistä on koulutuksessa aloittaneiden<br />
aloittanut opiskelun lukiossa ja 16-vuotiaiden määrä ja tutkinkuinka<br />
suuri osuus ammatilli- toon johtavan koulutuksen ulkosessa<br />
koulutuksessa ja kuinka puolelle jääneiden määrä<br />
moni jäi tutkintoon johtavan vuosina 2009 - 2011.<br />
koulutuksen ulkopuolelle?<br />
Liikkuvuus Kuinka moni lappilainen toisen Omassa asuinmaakunnassa ja<br />
asteen opiskelija on aloittanut muualla aloittaneet opiskelijat<br />
opiskelun <strong>Lapin</strong> ulkopuolella sekä muualta tulleiden<br />
ja kuinka monta opiskelijaa uusien opiskelijoiden määrä<br />
muista maakunnista on lukio- ja ammatillisessa koulutullut<br />
opiskelemaan Lappiin? tuksessa vuosina 2009 - 2011.<br />
54 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
tavuuden arvioinnit sisältyivät myös vuosien 2007–<br />
2010 <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> alueelliseen arviointiin. Lapissa<br />
toisen asteen koulutusta arvioitiin ensimmäisen kerran<br />
vuonna 2006, jolloin siitä julkaistiin erillisraportti.<br />
Suomen perustuslain (731/1999) mukaan julkisen<br />
vallan on turvattava jokaiselle yhtäläinen mahdollisuus<br />
saada kyky<strong>jen</strong>sä ja erityisten tarpeidensa mu-
kaisesti myös muuta kuin perusopetusta ja kehittää<br />
itseään varattomuuden sitä estämättä.<br />
Lukiolain (629/1998) ja ammatillisesta koulutuksesta<br />
annetun lain (630/1998) mukaan opetus- ja<br />
kulttuuriministeriö myöntää koulutuksen järjestämisluvan.<br />
Koulutustarjonnasta päättää koulutuksen järjestäjä<br />
vuosittain koulutustehtävänsä mukaisesti. Laki<br />
koulumatkatuesta (48/1997) määrittelee, että tukea<br />
voidaan myöntää vähintään 10 kilometrin ja enintään<br />
100 kilometrin matkalle. Toisen asteen koulutuksen<br />
järjestäjällä ei ole velvollisuutta järjestää opiskelijoille<br />
kuljetusta eikä majoitusta, mutta haja-asutusalueilla<br />
asuntolatoiminta on tavallista.<br />
Koulutuksen ja tutkimuksen kehittämissuunnitelmassa<br />
vuosille 2011–2016 sekä viimeisissä hallitusohjelmissa<br />
on asetettu tavoitteeksi koulutustakuu eli<br />
perusopetuksen jälkeisen koulutuspaikan turvaaminen<br />
koko ikäluokalle. Edellä mainituissa asiakirjoissa kirjattiin<br />
tavoitteeksi myös, että perusopetuksen jälkeistä<br />
koulutusta on tarjolla riittävästi. Toisen asteen koulutuksessa<br />
pyritään siihen, että väestön koulutustasossa<br />
ei ole huomattavia alueellisia eroja ja että mahdollisimman<br />
moni suorittaa peruskoulun jälkeisen tutkinnon.<br />
Koulutuspoliittisissa asiakirjoissa pidetään edelleen<br />
tavoitteena myös koulutuksen läpäisyn tehostamista.<br />
Toisen asteen ammatillisen<br />
koulutuksen järjestäjät Lapissa<br />
Lapissa toimii neljä ammatillisen koulutuksen järjestäjää<br />
ja niiden lisäksi kolmella kansanopistolla<br />
on ammatillisen peruskoulutuksen järjestämislupa.<br />
Oululaisella Ammattiopisto Luovilla on ammatillista<br />
erityisopetusta alueella.<br />
Rovaniemen koulutuskuntayhtymä ylläpitää<br />
kahta ammatillista perustutkintokoulutusta antavaa<br />
oppilaitosta, <strong>Lapin</strong> ammattiopistoa ja <strong>Lapin</strong> Urheiluopistoa.<br />
<strong>Lapin</strong> ammattiopistolla on opetuspisteet Rovaniemen<br />
opetuspisteiden lisäksi Kittilässä, Ranualla<br />
ja Sodankylässä.<br />
Vuoden 2011 alusta muodostettiin Matkailualan<br />
tutkimus- ja koulutusinstituuttiin (MTI) matkailu-,<br />
ravitsemis- ja talousalan ammatillisen koulutuksen<br />
oppilaitos, <strong>Lapin</strong> matkailuopisto. Matkailuopisto on<br />
yksi Rovaniemen koulutuskuntayhtymän tulosalue<br />
ja sillä on toimintaa Rovaniemellä, Levi-Instituutissa<br />
Kittilässä ja Sodankylä-Instituutissa.<br />
Kemi-Torniolaakson koulutuskuntayhtymä Lappia<br />
ylläpitää Ammattiopisto Lappiaa, jolla on Tornion<br />
opetuspisteiden lisäksi opetuspisteet Kemissä, Keminmaalla,<br />
Kolarissa, Muoniossa, Pellossa, Simossa<br />
ja Tervolassa.<br />
Kemijärven kaupunki on ainoa itsenäisesti ammatillisen<br />
koulutuksen tarjontaa ylläpitävä kunta Lapissa.<br />
Itä-<strong>Lapin</strong> ammattiopiston opintotarjonta mahdollistaa<br />
lukio-opinto<strong>jen</strong> suorittamisen ammatillisten<br />
opinto<strong>jen</strong> ohella.<br />
Saamelaisten kotiseutualueella toisen asteen ammatillisen<br />
koulutuksen järjestämisestä vastaa valtion<br />
ylläpitämä Saamelaisalueen koulutuskeskus, jolla on<br />
kolme opetuspistettä Inarin kunnassa.<br />
Arviointiaineistona käytettiin Tilastokeskuksesta<br />
hankittua ruututietokantaa, aluehallintovirasto<strong>jen</strong> ylläpitämiä<br />
opetuspisteiden koulutustarjonta- ja paikkatietoja<br />
sekä Opetushallituksen WERA-web-raportointipalvelun<br />
yhteishaun tilastotietoja. Maantieteellistä<br />
saavutettavuutta arvioitiin mittaamalla peruskoulun<br />
päättävän ikäluokan eli 16-vuotiaiden asuinpaikan etäisyys<br />
toisen asteen opetuspisteisiin. Mittaaminen tehtiin<br />
muodostamalla jokaisen opetuspisteen ympärille pyöreät<br />
10 ja 30 kilometrin säteiset puskurit ja niiden sisään<br />
sijoittuneiden nuorten lukumäärää verrattiin 16-vuotiaiden<br />
ikäluokkaan. Nuorten asuinpaikan ja opetuspisteen<br />
välinen etäisyys laskettiin suorina etäisyyksinä,<br />
jolloin todellinen matka oli jonkin verran pitempi.<br />
Alueellista saavutettavuutta arvioitiin tarkastelemalla<br />
kuinka suurelle osalle alueen 16-vuotiaista oli<br />
tarjolla lukiokoulutusta sekä ammatillista koulutusta<br />
yhdellä ja vähintään kolmella koulutusalalla enintään<br />
10 kilometrin ja 30 kilometrin etäisyydellä nuoren<br />
asuinpaikasta.<br />
55
Syrjäytymisen ehkäisyn<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
EVAn tuoreessa analyysissa Pekka Myrskylä on luokitellut<br />
syrjäytyneiksi sellaiset työvoiman ja opiskelun<br />
ulkopuoliset nuoret, joilla ei ole peruskoulun<br />
lisäksi muuta koulutusta. Vuonna 2010 syrjäytyneitä<br />
15−29 -vuotiaita nuoria oli koko maassa 51 300 eli<br />
noin viisi prosenttia kaikista tämän ikäisistä nuorista.<br />
Syrjäytymisen kovassa ytimessä oli 32 500 ulkopuolista<br />
nuorta, jotka eivät näy missään tilastoissa.<br />
Ulkopuolisiksi tai työttömiksi päätyneistä nuorista<br />
80 prosenttia ei myöhemminkään suorita perusastetta<br />
korkeampaa tutkintoa. Enemmistö (64 %) syrjäytyneistä<br />
nuorista oli miehiä ja lähes neljännes heistä<br />
oli maahanmuuttajataustaisia. Syrjäytyneiden määrä<br />
on pysynyt suhteellisen tasaisena, mutta syrjäytyneet<br />
eivät ole vuodesta toiseen samoja henkilöitä. Viiden<br />
vuoden kuluessa 60 prosenttia heistä siirtyy töihin tai<br />
opiskelemaan.<br />
Toisen asteen<br />
koulutuksen keskeyttäneet<br />
Tilastokeskuksen tiedon mukaan Lapissa lukuvuonna<br />
2009–2010 toisen asteen ammatillisen koulutuksen<br />
aloittaneista koulutuksen keskeytti kokonaan 7,9 prosenttia<br />
(koko maassa 8,1 %). Keskeyttäminen väheni<br />
hiukan edelliseen lukuvuoteen verrattuna. Lukiokoulutuksen<br />
keskeytti sekä Lapissa että koko maassa<br />
kaksi prosenttia opiskelijoista. Lukiokoulutuksessa<br />
keskeyttäminen säilyi ennallaan. Miehet keskeyttivät<br />
koulutuksen selvästi naisia useammin.<br />
Opiskelijahuolto<br />
Monet syyt voivat johtaa nuoren syrjäytymiseen. Riittävä<br />
tuki sekä perusasteen että toisen asteen koulutuksen<br />
aikana ovat opetustoimessa keskeisiä keinoja ehkäistä<br />
syrjäytymistä. Oikeuskansleri Jaakko Jonkan mukaan<br />
yhdenvertainen oppilashuolto ei edelleenkään toteudu<br />
riittävästi ja yhdenvertaisuuden edellyttämällä tavalla.<br />
Toteutuminen vaatii nykyistä velvoittavampia ja täsmällisempiä<br />
säännöksiä. Uutta lakia opiskelijahuollosta<br />
ollaankin valmistelemassa opetus- ja kulttuuriministeriön<br />
ja sosiaali- ja terveysministeriön yhteistyönä.<br />
Lain tavoitteena on yhtenäistää nykyistä pirstaleista eri<br />
56 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
hallinnonalo<strong>jen</strong> lainsäädäntöä ja vahvistaa ehkäisevää<br />
ja yhteisöllistä toimintaa sekä osallisuutta.<br />
Myös nuoret itse kertovat oppilas- ja opiskelijahuollon<br />
lisäämisen tarpeesta. Terveyden- ja hyvinvoinnin<br />
laitoksen viimeisimmän kouluterveyskyselyn<br />
mukaan sekä peruskoulun 8. ja 9. luokkalaisista, lukion<br />
1. ja 2. vuoden opiskelijoista että ammatillisten<br />
oppilaitosten 1. ja 2. vuoden opiskelijoista noin joka<br />
neljäs kertoo edelleen vaikeuksistaan päästä koululääkärin<br />
tai koulupsykologin vastaanotoille.<br />
Vuoden 2011 alusta uudistuneen nuorisolain<br />
edellyttämän kuntien moniammatillisen yhteistyön<br />
ja etsivän nuorisotyön avulla pyritään tavoittamaan<br />
koulujärjestelmän ja muuten yhteiskunnan palvelujärjestelmän<br />
ulkopuolelle ajautuneet nuoret sekä ohjaamaan<br />
ja tukemaan heitä joko uudelle koulutusuralle<br />
tai työuralle.<br />
Ilman koulutusta ja työpaikkaa nuori syrjäytyy<br />
yhteiskunnasta. Yksi hallitusohjelman kärkihankkeista<br />
on nuorten yhteiskuntatakuu ja siihen sisältyvä<br />
koulutustakuu. Koulutustakuussa jokaiselle peruskoulun<br />
päättäneelle taataan jatkomahdollisuus opintoihin.<br />
Opinto-ohjaukseen panostaminen ja nuorten<br />
parissa toimivien viranomaisten yhteistyön parantaminen<br />
edistävät nuorten oikeuksia saada tarvitsemiaan<br />
julkisia palveluja.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Lapissa vuonna 2011 peruskoulun päättäneiden<br />
16-vuotiaiden ikäluokka oli 2 134 nuorta. Heille oli<br />
tarjolla toisen asteen aloituspaikkoja kaikkiaan 3 969.<br />
Suoraan peruskoulusta toisen asteen koulutukseen<br />
hakeneille oli siten tarjolla 1,9 aloituspaikkaa jokaista<br />
hakijaa kohden. Opetus- ja kulttuuriministeriö lisäsi<br />
määräaikaisesti koulutuksen järjestämislupiin koko<br />
maahan 1.8.2010 lukien 2 760 opiskelijapaikkaa ja<br />
edellisten lisäksi vuoden 2011 alusta lukien 500 opiskelijapaikkaa.<br />
Lappiin näistä lisäpaikoista saatiin<br />
55. Lisäyksillä pyrittiin ensisijaisesti nuorten koulutukseen<br />
pääsyn edistämiseen, nuorisotyöttömyyden<br />
alentamiseen ja syrjäytymiskehityksen ehkäisemiseen.
Lukioiden opiskelijamäärät ovat viime vuosina<br />
nuorten ikäluokkien pienenemisen seurauksena laskeneet,<br />
samalla kun kiinnostus lukio-opintoja kohtaan<br />
on vähentynyt. Pienten kuntien lukioiden opiskelijamääriin<br />
on vaikuttanut myös nuorten hakeutuminen<br />
oman kunnan ulkopuolelle, esimerkiksi Rovaniemen<br />
kaupungin lukioihin. Vuosina 2009–2011 Rovaniemen<br />
lukioihin tuli muista <strong>Lapin</strong> kunnista 69–98 opiskelijaa.<br />
<strong>Lapin</strong> pienissä lukioissa opiskelijamäärä laski<br />
vuosina 2009–2011 kahdeksan prosenttia. Lukiokoulutuksessa<br />
tulevaisuuden haasteena onkin koulutustarjonnan<br />
säilyminen niissä kunnissa, joissa opiskelijamäärät<br />
ovat hyvin pieniä. Alle sadan opiskelijan<br />
lukioita on tällä hetkellä Lapissa 14, joista kaksi (Savukoski<br />
ja Utsjoki) ovat alle 30 opiskelijan kouluja.<br />
Yksi syy lukioon hakevien määrän vähenemiseen<br />
on ollut ammatillisen ja lukiokoulutuksen yhdistämisen,<br />
niin sanotun ammattilukion suosion kasvu.<br />
Yhdistelmätutkinnon suorittamisen aloitti syksyllä<br />
2011 kaikkiaan 250 nuorta, mikä oli kaikista hakuvuonna<br />
peruskoulun päättäneistä noin 10 prosenttia.<br />
Tämä on poikkeuksellisen suuri lukumäärä Manner-<br />
Suomeen verrattuna. Ennakoitavissa on, että tämä<br />
koulutusmalli säilyttää asemansa ja monipuolistaa<br />
toisen asteen koulutustarjontaa.<br />
Peruskoulun päättävä ikäluokka pienenee Lapissa<br />
noin 16 prosenttia vuoteen 2025 mennessä, minkä<br />
jälkeen ikäluokka Tilastokeskuksen väestöennusteen<br />
mukaan vakiintuu noin kahteen tuhanteen nuoreen.<br />
(Taulukko 4.2.1.)<br />
Ikäluokan kehityksessä seutukuntien väliset erot<br />
ovat erittäin suuria. Torniolaakson, Pohjois-<strong>Lapin</strong><br />
ja Itä-<strong>Lapin</strong> seutukunnissa peruskoulunsa päättävän<br />
ikäluokan koko pienenee yli 40 prosentilla, kun taas<br />
Kemi–Tornion ja Rovaniemen seutukunnissa pieneneminen<br />
jää alle kymmenen prosentin. Toisen asteen<br />
koulutuksen saavutettavuuden kannalta kehitys<br />
on huolestuttavaa pienissä maaseutumaisissa kunnissa.<br />
Vaarana on, että toisen asteen koulutuksen tarjonta<br />
supistuu merkittävästi osassa Lappia.<br />
Tällainen kehitys vinouttaisi seutukuntien väestörakennetta<br />
ja jouduttaisi edelleen joidenkin alueiden<br />
näivettymistä. Työvoiman saatavuus vaikeutuu tulevina<br />
vuosina erityisesti ikärakenteeltaan vanhenevilla<br />
alueilla. Haasteena tulee olemaan myös nuorten<br />
toiveiden mukaisen kysynnän ja elinkeinoelämän<br />
alueellisten koulutustarpeiden ennakoiminen. Koulutustarjonnan<br />
turvaamiseksi tarvitaan edelleen uusia<br />
toimenpiteitä sekä toisen asteen ammatillisessa koulutuksessa<br />
että lukiokoulutuksessa.<br />
Taulukko 4.2.1. Toisen asteen koulutuksen aloittava ikäluokka (lkm) Lapissa vuosina 2010–2025 ja muutos (%) vuodesta 2010.<br />
2010** 2015 2020 2025 Muutos 2010 - 2025<br />
Seutukunta lkm lkm lkm lkm %<br />
Kemi-Tornio 760 680 682 714 -6,1<br />
Itä-Lappi 218 149 141 130 -40,4<br />
Torniolaakso 109 78 68 60 -45,0<br />
Pohjois-Lappi 214 171 127 124 -42,1<br />
Rovaniemi 899 734 749 818 -9,0<br />
Tunturi-Lappi 167 126 142 146 -12,6<br />
Lappi 2 367 1 938 1 909 1 992 -15,8<br />
Manner-Suomi 66 289 59 477 60 385 62 921 -5,1<br />
**Oppilasmäärät 31.12.2009.<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
57
Taulukko 4.2.2. Lukiosta enintään 10, 30 tai yli 30 kilometrin etäisyydellä asuneiden 16-vuotiaiden osuus (%) ikäluokasta <strong>Lapin</strong><br />
seutukunnissa vuonna 2011 ja muutos (%-yksikköä) vuodesta 2009.<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Enintään 10 km:n etäisyydellä Enintään 30 km:n etäisyydellä Yli 30 km:n etäisyydellä<br />
lukiosta asuneet lukiosta asuneet lukiosta asuneet<br />
2011 Muutos 2009-2011 2011 Muutos 2009-2011 2011 Muutos 2009-2011 16-vuotiaiden<br />
Seutukunta % %-yksikköä % %-yksikköä % %-yksikköä ikäluokka<br />
Kemi–Tornio 85,4 -1,2 97,7 -0,8 2,3 +0,8 685<br />
Itä-Lappi 55,7 -5,4 84,4 -3,9 15,6 +3,9 192<br />
Torniolaakso 52,9 -13,8 88,2 +1,3 11,8 -1,3 102<br />
Pohjois-Lappi 59,6 -0,2 77,9 -5,6 22,1 +5,6 213<br />
Rovaniemi 86,7 +2,3 96,4 +2,1 3,6 -2,1 768<br />
Tunturi-Lappi 58,6 +12,4 84,5 +0,3 15,5 -0,3 174<br />
Lappi 76,9 0 92,5 -0,5 7,5 +0,5 2 134<br />
Manner-Suomi 86,2 +0,1 98,3 0 1,7 0 63 836<br />
Kuva 4.2.1. Lukiokoulutuksen saavutettavuus kunnittain enintään10 kilometrin etäisyydellä lukiosta Lapissa<br />
vuonna 2011.<br />
Lappi 76,9 %<br />
Manner-Suomi 86,2 %<br />
Lappi 76,9 %<br />
Manner-Suomi 86,2 %<br />
Enintään 10 km:n etäisyydellä<br />
lukiosta Enintään 10asuneiden km:n etäisyydellä 16-vuotiaiden<br />
lukiosta asuneiden 16-vuotiaiden<br />
osuus ikäluokasta (%)<br />
osuus ikäluokasta (%)<br />
Yli 90 90 (1) (1)<br />
51 - - 90 90 (13)<br />
10 - - 50 50 (6) (6)<br />
Alle 10 (1)<br />
Alle 10 (1)<br />
Lukio<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Lappi 76,9 %<br />
Manner-Suomi 86,2 %<br />
Enintään 10 km:n etäisyydellä<br />
lukios ta as uneiden 16-vuotiaiden<br />
osuus ikäluokas ta (%)<br />
Lukio Yli 90 (1)<br />
51 - 90 (13)<br />
10 - 50 (6)<br />
Alle 10 (1)<br />
Lukio<br />
Millä etäisyydellä alueen 16-vuotialle<br />
on tarjolla lukiokoulutusta?<br />
Vuonna 2011 lukiokoulutusta oli tarjolla<br />
alle 10 kilometrin etäisyydellä asuinpaikasta<br />
77 prosentille ja alle 30 kilometrin etäisyydellä<br />
93 prosentille <strong>Lapin</strong> 16-vuotiaiden<br />
ikäluokasta.<br />
58 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Lapissa lukion saavutettavuus pysyi tarkasteluajanjaksona<br />
ennallaan alle 10 kilometrin etäisyydellä<br />
mitattuna eikä alle 30 kilometrin etäisyydellä mitattunakaan<br />
tapahtunut merkittäviä muutoksia. Yli 30<br />
kilometrin etäisyys lukioon oli kahdeksalla prosentilla<br />
ikäluokasta eli 160 nuorella. Erot saavutettavuudessa<br />
vaihtelivat paljon seutukunnittain. Saavutettavuus<br />
jäi enintään 10 kilometrin etäisyydellä mitattuna<br />
yhdeksän prosenttiyksikköä ja enintään 30 kilometrin
Kuva 4.2.2. Lukiokoulutuksen saavutettavuus kunnittain enintään 30 kilometrin etäisyydellä lukiosta Lapissa<br />
vuonna 2011.<br />
Lappi 92,5 %<br />
Manner-Suomi 98,3 %<br />
Lappi 92,5 %<br />
Manner-Suomi 98,3 %<br />
Enintään 30 km :n etäisyydellä<br />
Enintään 30 km:n etäisyydellä<br />
lukiosta lukiosta asuneiden asuneiden 16-vuotiaiden 16-vuotiaiden<br />
os osuus uus ikäluokasta ikäluokas (%) ta (%)<br />
Yli 90 90 (9) (9) Lappi 92,5 %<br />
51 - 90 - 90 (10) (10) Manner-Suomi 98,3 %<br />
10 - 50 - 50 (1) (1)<br />
Alle Alle 10 10 Enintään 30 km :n etäisyydellä<br />
(1) (1)<br />
lukiosta asuneiden 16-vuotiaiden<br />
os uus ikäluokas ta (%)<br />
Lukio<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Yli 90 (9)<br />
51 - 90 (10)<br />
10 - 50 (1)<br />
Alle 10 (1)<br />
Lukio<br />
etäisyydellä mitattuna kuusi prosenttiyksikköä alle<br />
Manner-Suomen keskimääräisen tason. (Taulukko<br />
4.2.2.)<br />
Vähäinen saavutettavuuden muutos ei johtunut<br />
lukioverkon muutoksista, vaan 16-vuotiaiden ikäluokan<br />
koon vaihtelusta eri vuosina ja heidän asuinpaikko<strong>jen</strong>sa<br />
eri sijainneista tarkasteluajanjaksona. <strong>Lapin</strong><br />
kuudesta seutukunnasta vain Rovaniemi ylitti Manner-Suomen<br />
keskimääräinen tason alle 10 kilometrin<br />
etäisyydellä mitattuna ja Kemi–Tornio oli lähellä sitä.<br />
Alle 30 kilometrin etäisyydellä mitattuna Kemi–Tornio<br />
ja Rovaniemi ylsivät lähellä Manner-Suomen<br />
keskimääräistä saavutettavuutta. <strong>Lapin</strong> muissa seutukunnissa<br />
saavutettavuus jäi Manner-Suomen keskimääräistä<br />
tasoa huomattavasti heikommaksi.<br />
Taulukko 4.2.3. Ammatillisen oppilaitoksen opetuspisteestä enintään 10, 30 tai yli 30 kilometrin etäisyydellä asuneiden 16-vuotiaiden<br />
osuus (%) ikäluokasta <strong>Lapin</strong> seutukunnissa vuonna 2011 ja muutos (%-yksikköä) vuodesta 2009.<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Enintään 10 km:n etäisyydellä Enintään 30 km:n etäisyydellä Yli 30 km:n etäisyydellä<br />
ammatillisen oppilaitoksen ammatillisen oppilaitoksen ammatillisen oppilaitoksen<br />
opetuspisteestä asuneet opetuspisteestä asuneet opetuspisteestä asuneet<br />
2011 Muutos 2009-2011 2011 Muutos 2009-2011 2011 Muutos 2009-2011 16-vuotiaiden<br />
Seutukunta % %-yksikköä % %-yksikköä % %-yksikköä ikäluokka<br />
Kemi–Tornio 82,9 -2,1 97,7 -0,8 2,3 +0,8 685<br />
Itä-Lappi 33,9 -1,7 43,2 +0,5 56,8 -0,5 192<br />
Torniolaakso 52,9 -12,8 88,2 -1,7 11,8 +1,7 102<br />
Pohjois-Lappi 61,5 -3,2 78,4 -7,8 21,6 +7,8 213<br />
Rovaniemi 78,8 +2,7 89,3 +2,5 10,7 -2,5 768<br />
Tunturi-Lappi 52,9 +10,5 78,2 +2,7 21,8 -2,7 174<br />
Lappi 71,0 0 85,8 +0,2 14,2 -0,2 2 134<br />
Manner-Suomi 77,9 0 95,7 -0,1 4,3 +0,1 63 836<br />
59
Kuva 4.2.3. Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus kunnittain enintään 10 kilometrin etäisyydellä opetuspisteestä<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Lappi 71,0 %<br />
Manner-Suomi 77,9 %<br />
Lappi 71,0 %<br />
Manner-Suomi 77,9 %<br />
Enintään 10 km :n etäisyydellä<br />
amm atillis is ta oppilaitoksis ta<br />
Enintään 10 km:n etäisyydellä<br />
ammatillisista asuneiden oppilaitoksista 16-vuotiaiden osuus<br />
asuneiden 16-vuotiaiden osuus<br />
ikäluokasta ikäluokas (%) ta (%) Lappi 71,0 %<br />
Yli Yli 90 90 (1) (1)<br />
Manner-Suomi 77,9 %<br />
51 51 - 90 - 90 (10) (10) Enintään 10 km :n etäisyydellä<br />
10 10 - 50 - 50 (3) (3)<br />
Alle 10 10 (7) (7)<br />
amm atillisista oppilaitoksista<br />
asuneiden 16-vuotiaiden osuus<br />
ikäluokasta (%)<br />
Yli 90 (1)<br />
51 - 90 (10)<br />
Ammatillinen oppilaitos 10 - 50 (3)<br />
tai Amm sen sivuopetuspiste atillinen oppilaitos<br />
Alle 10 (7)<br />
tai s en s ivuopetus piste<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Amm atillinen oppilaitos<br />
tai sen sivuopetuspiste<br />
Kuva 4.2.4. Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus kunnittain enintään 30 kilometrin etäisyydellä opetuspisteestä<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Lappi 85,8 %<br />
Manner-Suomi 95,7 %<br />
Lappi 85,8 %<br />
Manner-Suomi 95,7 %<br />
Enintään 30 km :n etäisyydellä<br />
Enintään amm atillisista 30 km:n etäisyydellä oppilaitoksista<br />
ammatillisista oppilaitoksista<br />
asuneiden 16-vuotiaiden 16-vuotiaiden osuus osuus<br />
ikäluokasta (%) (%)<br />
Yli 90 90 (9) Lappi 85,8 %<br />
Manner-Suomi 95,7 %<br />
10 - 90 - 90 (5)<br />
Alle Alle 10 10 (7) Enintään 30 km :n etäisyydellä<br />
amm atillis is ta oppilaitoksista<br />
as uneiden 16-vuotiaiden osuus<br />
ikäluokas ta (%)<br />
Ammatillinen oppilaitos<br />
Am Yli 90 (9)<br />
tai sen matillinen sivuopetuspiste oppilaitos<br />
10 - 90 (5)<br />
tai sen sivuopetuspiste<br />
Alle 10 (7)<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Am matillinen oppilaitos<br />
tai s en s ivuopetuspiste<br />
60 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
Kuntien välillä lukion saavutettavuus vaihteli<br />
vielä enemmän kuin seutukuntakohtaisessa tarkastelussa.<br />
(Kuvat 4.2.1. ja 4.2.2.). Esimerkiksi Utsjoella<br />
vain 14 prosenttia ikäluokasta asui alle 10 kilometrin<br />
etäisyydellä lähimmästä lukiosta, kun taas Kemissä<br />
vastaava prosenttiluku oli 99.<br />
Millä etäisyydellä alueen 16-vuotiaille<br />
on tarjolla ammatillista koulutusta?<br />
Vuonna 2011 ammatillista koulutusta oli<br />
tarjolla enintään 10 kilometrin etäisyydellä<br />
asuinpaikasta 71 prosentille ja enintään 30<br />
kilometrin etäisyydellä 86 prosentille <strong>Lapin</strong><br />
16-vuotiaiden ikäluokasta.<br />
Lapissa ammatillisen koulutuksen saavutettavuus<br />
pysyi ennallaan alle 10 kilometrin etäisyydellä mitattuna<br />
ja alle 30 kilometrin etäisyydellä mitattunakin<br />
muutos oli vähäinen. Yli 30 kilometrin etäisyys<br />
ammatillisen oppilaitoksen opetuspisteeseen oli 14<br />
prosentilla ikäluokasta eli 303 nuorella. Seutukunnittain<br />
saavutettavuus vaihteli huomattavan paljon.<br />
Saavutettavuus jäi enintään 10 kilometrin etäisyydellä<br />
mitattuna seitsemän prosenttiyksikköä ja enintään<br />
30 kilometrin etäisyydellä mitattuna kymmenen pro-<br />
senttiyksikköä alle Manner-Suomen keskimääräisen<br />
tason. (Taulukko 4.2.3.)<br />
<strong>Lapin</strong> seitsemässä kunnassa ei ollut lainkaan<br />
tarjolla ammatillista koulutusta alle 30 kilometrin<br />
etäisyydellä 16-vuotiaiden asuinpaikasta. Samalla<br />
etäisyydellä mitattuna yhdeksässä <strong>Lapin</strong> kunnista<br />
saavutettavuus kuitenkin ylitti 90 prosenttia. (Kuvat<br />
4.2.3. ja 4.2.4.)<br />
Millä etäisyydellä alueen 16-vuotiaille<br />
on tarjolla toisen asteen ammatillista<br />
koulutusta vähintään kolmella eri<br />
koulutusalalla?<br />
Vuonna 2011 kolme ammatillista koulutusalaa<br />
oli tarjolla alle 10 kilometrin etäisyydellä<br />
60 prosentille ja enintään 30 kilometrin etäisyydellä<br />
72 prosentille <strong>Lapin</strong> 16-vuotiaiden<br />
ikäluokasta.<br />
Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus edellyttää<br />
hyvän maantieteellisen sijainnin lisäksi valittavaksi<br />
riittävän monta koulutusalavaihtoehtoa. Kolme ammatillista<br />
koulutusalaa tarjoaa kohtuullisesti vaihtoehtoja<br />
alan valintaan. Lapissa vähintään kolmen<br />
Taulukko 4.2.4. Niiden 16-vuotiaiden osuudet (%) ikäluokasta, joille oli tarjolla vähintään kolmen koulutusalan koulutusta enintään<br />
10, 30 tai yli 30 kilometrin etäisyydellä ammatillisen oppilaitoksen opetuspisteestä <strong>Lapin</strong> seutukunnissa vuonna 2011 ja muutos<br />
(%-yksikköä) vuodesta 2009.<br />
Enintään 10 km:n etäisyydellä Enintään 30 km:n etäisyydellä Yli 30 km:n etäisyydellä<br />
ammatillisen oppilaitoksen ammatillisen oppilaitoksen ammatillisen oppilaitoksen<br />
opetuspisteestä asuneet, joille oli opetuspisteestä asuneet, joille oli opetuspisteestä asuneet, joille oli<br />
tarjolla vähintään kolmen tarjolla vähintään kolmen tarjolla vähintään kolmen<br />
koulutusalan koulutusta koulutusalan koulutusta koulutusalan koulutusta<br />
2011 Muutos 2009-2011 2011 Muutos 2009-2011 2011 Muutos 2009-2011 16-vuotiaiden<br />
Seutukunta % %-yksikköä % %-yksikköä % %-yksikköä ikäluokka<br />
Kemi–Tornio 73,0 -6,8 89,8 -2,6 10,2 +2,6 685<br />
Itä-Lappi 33,9 -1,7 43,2 +0,5 56,8 -0,5 192<br />
Torniolaakso 0 0 0 0 100 0 102<br />
Pohjois-Lappi 30,0 -2,6 46,0 -6,7 54,0 +6,7 213<br />
Rovaniemi 78,4 +2,9 88,7 +2,2 11,3 -2,2 768<br />
Tunturi-Lappi 23,0 +7,2 33,3 +2,9 66,7 -2,9 174<br />
Lappi 59,6 -1,7 71,9 -1,3 28,1 +1,3 2 134<br />
Manner-Suomi 69,2 +0,9 92,3 +0,3 7,7 -0,3 63 836<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
61
Kuva 4.2.5. Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus kunnittain vähintään kolmella koulutusalalla enintään<br />
10 kilometrin etäisyydellä opetuspisteestä Lapissa vuonna 2011.<br />
Lappi 59,6 %<br />
Manner-Suom i 69,2 %<br />
Lappi 59,6 %<br />
Manner-Suomi 69,2 %<br />
Enintään 10 km:n etäis yydellä<br />
am matillisis ta oppilaitoks ista<br />
as uneiden 16-vuotiaiden os uus<br />
Enintään 10 km:n etäisyydellä<br />
ammatillisista oppilaitoksista<br />
ikäluokas asuneiden 16-vuotiaiden ta (%) osuus<br />
ikäluokasta (%)<br />
Lappi 59,6 %<br />
Yli 90 90 (1) (1)<br />
Manner-Suom i 69,2 %<br />
51 - 90 - 90 (5) (5)<br />
10 - 50 - 50 (1) (1)<br />
Alle 10 10 (14) (14)<br />
Enintään 10 km:n etäisyydellä<br />
am matillisista oppilaitoksista<br />
asuneiden 16-vuotiaiden osuus<br />
ikäluokasta (%)<br />
Ammatillinen oppilaitos<br />
tai sen sivuopetuspiste<br />
Am matillinen oppilaitos<br />
tai s en s ivuopetuspis te<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Yli 90 (1)<br />
51 - 90 (5)<br />
10 - 50 (1)<br />
Alle 10 (14)<br />
Am matillinen oppilaitos<br />
tai sen sivuopetuspiste<br />
Kuva 4.2.6. Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus kunnittain vähintään kolmella koulutusalalla enintään<br />
30 kilometrin etäisyydellä opetuspisteestä Lapissa vuonna 2011.<br />
Lappi 71,9 %<br />
Manner-Suomi 92,3 %<br />
Lappi 71,9 %<br />
Manner-Suomi 92,3 %<br />
Enintään 30 km :n etäisyydellä<br />
amm atillisista oppilaitoksista<br />
Enintään 30 km:n etäisyydellä<br />
ammatillisista oppilaitoksista<br />
as uneiden 16-vuotiaiden osuus<br />
asuneiden 16-vuotiaiden osuus<br />
ikäluokasta (%) (%) Lappi 71,9 %<br />
Yli 90 90 (5) (5)<br />
Manner-Suomi 92,3 %<br />
10 - 90 - 90 (3) (3)<br />
Alle 10 10 (13) (13)<br />
Enintään 30 km :n etäisyydellä<br />
amm atillisista oppilaitoksista<br />
asuneiden 16-vuotiaiden osuus<br />
ikäluokasta (%)<br />
Yli 90 (5)<br />
Ammatillinen oppilaitos 10 - 90 (3)<br />
tai Amsenmatillinen sivuopetuspiste oppilaitos Alle 10 (13)<br />
tai sen sivuopetuspiste<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Am matillinen oppilaitos<br />
tai sen sivuopetuspiste<br />
62 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
Kuva 4.2.7. Ammatillisen koulutuksen koulutustarjonta kunnittain Lapissa vuonna 2011.<br />
Koulutus<br />
Koulutusalat<br />
alat<br />
Koulutus<br />
Humanistinen alat<br />
ja ja kasvatusala<br />
Kulttuuriala Humanistinen Kulttuuriala ja kasvatusala<br />
Yhteiskuntatieteiden, Kulttuuriala<br />
Y hteiskuntatieteiden, liiketalouden ja ja hallinnon ala<br />
hallinnon YLuonnontieteiden hteiskuntatieteiden, ala ala liiketalouden ja hallinnon ala<br />
Luonnontieteiden Tekniikan ja liikenteen<br />
ala ala ala<br />
Tekniikan Luonnonvara- ja ja liikenteen ja ympäristöala ala ala<br />
Luonnonvara- Sosiaali-, terveysja<br />
ja ympäristöala ja liikunta-ala<br />
Matkailu-, ravitsemis- ja talousala<br />
Sosiaali-, terveys- ja ja liikunta-ala<br />
Matkailu-, ravitsemis- ja ja talousala<br />
Koulutus alat<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto Humanistinen ja kasvatusala<br />
Kulttuuriala<br />
Y hteiskuntatieteiden, liiketalouden ja hallinnon ala<br />
ammatillisen koulutusalan saavutettavuus heikentyi<br />
tarkasteluajanjaksona molemmilla matkoilla mitattuna<br />
keskimäärin alle kaksi prosenttiyksikköä. Hieman<br />
yli neljänneksellä ikäluokasta eli 599 nuorella ei ollut<br />
mahdollista saavuttaa ammatillista kolmen koulutusalan<br />
koulutusta alle 30 kilometrin etäisyydellä asuinpaikastaan.<br />
Seutukuntakohtaiset erot saavutettavuudessa<br />
vaihtelivat suuresti.<br />
Vähintään kolmen koulutusalan koulutuksen<br />
saavutettavuus oli Lapissa selvästi huonompi kuin<br />
Manner-Suomessa, sillä saavutettavuus jäi enintään<br />
10 kilometrin etäisyydellä mitattuna kymmenen prosenttiyksikköä<br />
ja enintään 30 kilometrin etäisyydellä<br />
peräti 20 prosenttiyksikköä Manner-Suomen keskimääräistä<br />
tasoa heikommaksi. (Taulukko 4.2.4.)<br />
Torniolaaksossa yhdellekään peruskoulun päättävälle<br />
nuorelle ei ollut tarjolla kolmen koulutusalan<br />
koulutusta edes alle 30 kilometrin etäisyydellä mitattuna<br />
ja Tunturi-Lapissa, Itä-Lapissa ja Pohjois-Lapissa<br />
sitä oli tarjolla vain alle puolelle ikäluokasta. Tunturi-Lapissa<br />
saavutettavuuden parantuminen selittyy<br />
sillä, että vuoden 2011 alusta toimintansa aloittaneessa<br />
<strong>Lapin</strong> matkailuinstituutin Kittilän opetuspisteessä<br />
aloitti kaksi koulutusalaa <strong>Lapin</strong> ammattiopiston Kitti-<br />
län opetuspisteen Luonnontieteiden alayhden<br />
koulutusalan lisäksi. Pohjois-<br />
Tekniikan ja liikenteen ala<br />
<strong>Lapin</strong> Luonnonvara- saavutettavuuden ja ympäristöala vuosittainen vaihtelu selittyy<br />
Sosiaali-, terveys- ja liikunta-ala<br />
sillä onko Saamelaisalueen koulutuskeskuksen Ivalon<br />
Matkailu-, ravitsemis- ja talousala<br />
opetuspisteessä tarjolla ainoastaan kaksi koulutusalaa<br />
vai onko koulutusaloja tarjolla kolme tai useampia.<br />
Suuria kuntakohtaisia eroja kuvaa se, että <strong>Lapin</strong><br />
kahdeksassa kunnassa ei ollut lainkaan tarjolla ammatillista<br />
kolmen koulutusalan koulutusta enintään<br />
30 kilometrin etäisyydellä 16-vuotiaiden asuinpaikasta.<br />
Toisaalta samalla etäisyydellä mitattuna viidessä<br />
kunnassa saavutettavuus ylitti 96 prosenttia. (Kuvat<br />
4.2.5., 4.2.6. ja 4.2.7.)<br />
Kuinka moni yhteishaussa hakenut<br />
ja sijoittunut on päättänyt perusopetuksen<br />
hakuvuonna ja kuinka moni<br />
tätä aiemmin ja kuinka opiskelupaikat<br />
jakaantuivat sukupuolten kesken?<br />
Lapissa hakuvuonna perusopetuksen päättäneistä<br />
yhteishaussa hakijoista toiselle asteelle<br />
sijoittui 70 prosenttia ja aiemmin perusopetuksen<br />
päättäneistä 30 prosenttia. Lukioon<br />
63
Taulukko 4.2.5. Hakuvuonna ja aiemmin peruskoulun päättäneiden (lkm) hakeminen ja sijoittuminen lukioon sekä sukupuolijakauma<br />
(%) Lapissa vuonna 2011.<br />
Alue Vuonna 2011 perusopetuksen päättäneet Aikaisempina vuosina perusopetuksen päättäneet<br />
Lähde: Opetushallitus<br />
Taulukko 4.2.6. Hakuvuonna ja aiemmin peruskoulun päättäneiden (lkm) hakeminen ja sijoittuminen ammatilliseen koulutukseen sekä<br />
sukupuolijakauma (%) Lapissa vuonna 2011.<br />
Lähde: Opetushallitus<br />
Ensisijaiset Paikan vastaan- Vastaan- Ensisijaiset Paikan Vastaan- Perusopetukhakijat<br />
(lkm) ottaneet (lkm) ottaneiden hakijat (lkm) vastaan- ottaneiden sen päättäneet<br />
osuus haki- ottaneet (lkm) osuus (lkm)<br />
joista (%) hakijoista (%)<br />
Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä<br />
Lappi 786 325 782 315 99,5 96,9 44 18 31 9 70,5 50,0 2 146 1 092<br />
Manner-Suomi 31 999 14 074 29 975 12 977 93,7 92,2 1 017 488 411 156 40,4 32,0 65 469 33 481<br />
Alue Vuonna 2011 perusopetuksen päättäneet Aikaisempina vuosina perusopetuksen päättäneet<br />
Ensisijaiset Paikan vastaan- Vastaan- Ensisijaiset Paikan Vastaan- Perusopetukhakijat<br />
(lkm) ottaneet (lkm) ottaneiden hakijat (lkm) vastaan- ottaneiden sen päättäneet<br />
osuus haki- ottaneet (lkm) osuus (lkm)<br />
joista (%) hakijoista (%)<br />
Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä Yht. Miehiä<br />
Lappi 1 359 770 1 152 673 84,8 87,4 1 746 673 789 278 45,2 41,3 2 146 1 092<br />
Manner-Suomi 32 947 19 054 27 105 16 235 82,3 85,2 41 235 16 235 17 129 6 385 41,5 39,3 65 469 33 481<br />
sijoittuneista alle puolet oli miehiä. Ammatilliseen<br />
koulutukseen sijoittuneista suoraan<br />
peruskoulusta hakeneista yli puolet oli miehiä,<br />
kun peruskoulun aiemmin päättäneistä miehiä<br />
oli reilusti alle puolet.<br />
Vuonna 2011 toisen asteen koulutukseen välittömästi<br />
peruskoulusta haki 2 145 nuorta. Koulutukseen hakeutumisaktiivisuus<br />
oli erittäin hyvä. Lapissa sekä<br />
hakuvuonna että aiemmin peruskoulun päättäneet hakijat<br />
saivat toisen asteen koulutuspaikan keskimäärin<br />
hieman useammin kuin Manner-Suomessa.<br />
Lapissa hakuvuonna peruskoulun päättäneistä<br />
lukiossa aloittaneista miehiä oli 40,3 prosenttia ja<br />
Manner-Suomessa 43,3 prosenttia. Aiemmin peruskoulun<br />
päättäneiden vastaavat prosenttiluvut olivat<br />
29,0 ja 38,0. (Taulukko 4.2.5.)<br />
64 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Lapissa hakuvuonna peruskoulun päättäneistä<br />
ammatillisessa koulutuksessa aloittaneista oli miehiä<br />
58,4 prosenttia ja Manner-Suomessa 59,9 prosenttia.<br />
Aiemmin peruskoulun päättäneiden vastaavat prosenttiluvut<br />
olivat 35,2 ja 37,3. (Taulukko 4.2.6.)<br />
Tiedot perustuvat Opetushallituksen WERA<br />
Kouluta-tilastoraportointipalveluun, johon koulutuksen<br />
järjestäjät itse tallentavat opiskelupaikan vastaanottamista<br />
koskevat tiedot. Tietojärjestelmässä on kuitenkin<br />
puuttuvien tallennusten vuoksi epätarkkuutta.<br />
Lisäksi tietoja vääristää se, että sama hakija voi ottaa<br />
vastaan useamman kuin yhden koulutuspaikan. Edellä<br />
mainittu<strong>jen</strong> syiden vuoksi taulukoiden 4.2.5. ja 4.2.6.<br />
tiedot eivät anna lopullista tietoa toisen asteen koulutukseen<br />
sijoittumisesta eivätkä ole yhtäpitäviä muun<br />
muassa <strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> oman sijoittumisseurannan<br />
kanssa, joka tehdään yhteistyössä <strong>Lapin</strong><br />
koulutuksen järjestäjien kanssa.
Taulukko 4.2.7. <strong>Lapin</strong> ulkopuolelle menneiden ja <strong>Lapin</strong> ulkopuolelta tulleiden opiskelijoiden<br />
osuus (%) kaikista toisen asteen oppilaitoksissa opiskelleista Lapissa vuosina 2009–2011.<br />
Lähde: Opetushallitus<br />
Kuinka suuri osuus hakuvuonna<br />
peruskoulun päättäneistä on aloittanut<br />
opiskelun lukiossa ja kuinka suuri<br />
osuus ammatillisessa koulutuksessa<br />
ja kuinka moni jäi tutkintoon johtavan<br />
koulutuksen ulkopuolelle?<br />
Opetushallituksen WERA -tietojärjestelmän<br />
mukaan Lapissa hakuvuonna peruskoulun<br />
päättäneistä nuorista lukiossa aloitti 36 prosenttia<br />
ja ammatillisessa koulutuksessa 54<br />
prosenttia. Peruskoulun päättäneistä kymmenen<br />
prosenttia eli 212 nuorta jäi ilman toisen<br />
asteen opiskelupaikkaa.<br />
Keväällä 2011 peruskoulun päätti 2 146 nuorta. Yhteishaussa<br />
ensisijaisia hakijoita toiselle asteelle oli 2<br />
145 ja opiskelupaikan vastaanotti 1 934 nuorta.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> oman seurannan mukaan<br />
hakuvuonna peruskoulun päättäneiden ikäluokasta<br />
lukiokoulutukseen sijoittui 38 prosenttia, ammatilliseen<br />
koulutukseen 44 prosenttia ja lisäksi niin<br />
sanottuun ammattilukioon sijoittui noin 12 prosenttia.<br />
Tutkintotavoitteisen koulutuksen ulkopuolelle jäi<br />
noin kuusi prosenttia ikäluokasta. ”Ammattilukion”<br />
kolmen tutkinnon suorittajat tilastoidaan Opetushallituksen<br />
raportointipalvelussa ammatilliseen koulutukseen<br />
hakeneiksi. Jos heidät laskettaisiin lukiolaisiksi,<br />
Muualla aloittaneet opiskelijat Muualta tulleet opiskelijat<br />
Omalla Omalla<br />
alueella Muualla Muualla alueella Muualta Muualta<br />
aloittaneet aloittaneet aloittaneet aloittaneet tulleet tulleet<br />
Vuosi lkm lkm % lkm lkm %<br />
Lukio 2009 752 45 5,6 752 16 2,1<br />
2010 686 39 5,4 686 15 2,1<br />
2011 778 35 4,3 778 28 3,5<br />
Ammatillinen koulutus 2009 1 739 196 10,1 1 739 212 10,9<br />
2010 1 732 179 9,4 1 732 244 12,3<br />
2011 1 727 214 11,0 1 727 262 13,2<br />
Yhteensä 2009 2 491 241 8,8 2 491 228 8,4<br />
2010 2 418 218 8,3 2 418 259 9,7<br />
2011 2 505 249 9,0 2 505 290 10,4<br />
näyttäisi lukiokoulutus edelleen hiukan suositummalta<br />
kuin ammatillinen koulutus.<br />
<strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto on selvittänyt vuosittain<br />
peruskoulun päättäneiden sijoittumista jatkoopintoihin<br />
peruskoulun päättämisvuoden syksyllä.<br />
Selvitys on antanut tietoa peruskoulun päättäneiden<br />
sijoittumisesta myös muuhun kuin tutkintoon johtavaan<br />
koulutukseen. Nämä nuoret jatkavat joko<br />
peruskoulun lisäopetusluokalla, kansanopistossa,<br />
vammaisten valmentavassa ja kuntouttavassa koulutuksessa<br />
tai oppisopimuskoulutuksessa. Vain hyvin<br />
pieni joukko ei jatkanut opiskelua tai heidän tilanteestaan<br />
ei saatu tietoa. Tällaisia nuoria on vuodesta 2005<br />
alkaen ollut Lapissa vuosittain noin 30, vuonna 2011<br />
heitä oli vain 15.<br />
Kuinka moni lappilainen toisen asteen<br />
opiskelija on aloittanut opiskelun<br />
<strong>Lapin</strong> ulkopuolella ja kuinka monta<br />
opiskelijaa muista maakunnista on<br />
tullut opiskelemaan Lappiin?<br />
Lappiin tuli hieman enemmän opiskelijoita<br />
kuin täältä lähti muihin maakuntiin.<br />
Vuonna 2011 toisen asteen koulutuksen aloittaneista<br />
lappilaisista 91 prosenttia aloitti opiskelun omassa<br />
asuinmaakunnassaan ja 249 nuorta siirtyi opis-<br />
65
kelemaan <strong>Lapin</strong> ulkopuolelle. Muista maakunnista<br />
Lappiin tuli opiskelemaan 290 nuorta. Toisen asteen<br />
koulutuksen opiskelijavirta oli siten jonkin verran positiivinen.<br />
(Taulukko 4.2.7.)<br />
Eniten Lapista hakeuduttiin muualle tekniikan<br />
ja liikenteen alan, matkailu-, ravitsemis- ja talousalan<br />
sekä sosiaali-, terveys- ja liikunta-alan opintoihin.<br />
Muualta Lappiin tultiin opiskelemaan sosiaali-, terveys-<br />
ja liikunta-alan, tekniikan ja liikenteen alan sekä<br />
kulttuurialan opintoihin. Osa peruskoulun päättäneistä<br />
hakeutuu koulutukseen oman maakunnan ulkopuolelle<br />
joko henkilökohtaisista syistä, maantieteellisistä<br />
syistä (raja-alueilla) tai siksi, että haluttua koulutusta<br />
ei ole tarjolla omassa maakunnassa. Esimerkiksi Saamelaisalueen<br />
koulutuskeskus tarjoaa sellaista käsityöalan<br />
koulutusta, jota ei muualta Suomesta löydy.<br />
Syynä voi olla myös se, että hakijat vertaavat koulumenestyksensä<br />
pohjalta koulutukseen pääsyn todennäköisyyttä<br />
oman maakunnan oppilaitoksiin ja muualle.<br />
Näin tapahtuu etenkin silloin kun aloituspaikkoja<br />
on vähän.<br />
Arviointiryhmä<br />
Opetustoimen ylitarkastaja, FM Elisa Suutala<br />
puhelin 040 578 0262<br />
elisa.suutala(at)avi.fi<br />
Erikoissuunnittelija, HM Aune Kina<br />
puhelin 040 716 9999<br />
aune.kina(at)avi.fi<br />
Tietolähteet<br />
Laki ammatillisesta koulutuksesta (630/1998).<br />
Laki kunta- ja palvelurakenneuudistuksesta<br />
(169/2007).<br />
Laki lukiokoulutuksen ja ammatillisen koulutuksen<br />
opiskelijoiden koulumatkatuesta (48/1997).<br />
Lukiolaki (629/1998).<br />
Suomen perustuslaki (731/1999).<br />
66 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> kysely 28.9.2011 Tiedot<br />
oppilaitosten toiminnasta 20.9.2011, vastausprosentti<br />
100.<br />
Terveyden ja hyvinvoinninlaitos, Kouluterveyskysely<br />
2011, (5.12.2011).<br />
EVA Analyysi, No 19/1.2.2012, Myrskylä Pekka,<br />
HUKASSA – Keitä ovat syrjäytyneet nuoret,<br />
http://www.eva.fi/wp-content/uploads/2012/02/Syrjaytyminen.pdf<br />
Valtioneuvoston oikeuskanslerin päätös 30.1.2012,<br />
Dnro OKV/6/50/2011 Perusopetuslain mukaisen<br />
oppilashuollon toteutuminen peruskouluissa.<br />
Koulutus ja tutkimus vuosina 2011–2016. Kehittämissuunnitelma.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön<br />
julkaisuja 2012:1.<br />
Opetusministeriön toiminta ja taloussuunnitelma<br />
2009–2012.Helsinki, opetusministeriö.<br />
Ammatillisten oppilaitosten ja lukioiden opetuspisteiden<br />
koordinaatit. Helsinki, Tilastokeskus.<br />
Koulutuksen keskeyttäminen 2010. Koulutustilastot.<br />
Tilastokeskus.<br />
Opetushallituksen WERA-web-raportointipalvelun<br />
yhteishaun KOULUTA Tilastoraportit.<br />
Väestöennuste 2007 iän ja sukupuolen mukaan<br />
2006–2040. Helsinki, Tilastokeskus.<br />
Väestöruutuaineisto (31.12.2010). Helsinki, Tilastokeskus.
4.3. Kuntien taloudelliset resurssit ja henkilöstö liikunnan<br />
<strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> tuottamisessa<br />
Johtopäätökset<br />
Vuonna 2010 <strong>Lapin</strong> kuntien liikuntatoimen kokonaismenot olivat 21,7 milj. euroa. Asukasta kohden ne olivat noin<br />
117 euroa sekä Lapissa että koko maassa. Suurin menoerä oli liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapitokustannukset.<br />
Kokonaismenot pysyivät lähes ennallaan vuoteen 2008 verrattuna.<br />
Liikuntapalveluja tuottavaa henkilöstöä oli <strong>Lapin</strong> kunnissa vuonna 2010 yhteensä 150 henkilötyövuotta, josta 70<br />
prosenttia vakinaisessa työsuhteessa. Liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapidon tehtävissä toimivaa henkilöstöä<br />
heistä oli yli puolet, josta kolmannes työskenteli kuntien liikuntatoimen palveluksessa. Liikuntapalveluja tuottavan<br />
henkilöstön määrä kasvoi hieman vuodesta 2008. Suurin muutos tapahtui käyttö- ja kunnossapitohenkilöstön siirtymisessä<br />
liikuntatoimen alaisuudesta teknisen toimen työntekijöiksi.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Kuntien on varmistettava vuosittain riittävät ja yhdenvertaiset henkilöstö- ja määräraharesurssit sekä pidettävä huolta<br />
liikuntapaikko<strong>jen</strong> laadukkuudesta ja toimivuudesta.<br />
Kuntien on huolehdittava siitä, että liikuntapaikko<strong>jen</strong> kunnossapidosta vastaa osaava henkilöstö. Olemassa olevien<br />
liikuntapaikko<strong>jen</strong> asiantunteva kunnossapito sekä tarvittavat peruskorjaukset varmistavat kuntalaisten liikkumisen<br />
edellytykset.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Kunnan liikuntapalvelu<strong>jen</strong><br />
tuottamiseen osoitettu<strong>jen</strong> taloudellisten<br />
ja henkilöstöresurssien<br />
riittävyys<br />
Johdanto<br />
Kuinka paljon kunta käyttää<br />
varoja liikuntapalvelu<strong>jen</strong> järjestämiseen?<br />
Kuinka paljon kunnalla on<br />
henkilöstöä liikuntapaikko<strong>jen</strong><br />
järjestämiseen ja mikä on heidän<br />
työsuhteensa luonne?<br />
Liikuntatoimen arviointikohde vuonna 2011 oli kuntien<br />
talous- ja henkilöstöresurssit liikunnan <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
tuottamisessa.<br />
Kuntalain (365/1995) mukaan kuntien tehtävänä<br />
on edistää kuntalaisten hyvinvointia ja terveyttä. Liikunta<br />
on yksi kunnan hyvinvointipolitiikan väline ja<br />
Kokonaiskustannukset, käyttöja<br />
kunnossapitomenot, palkkaja<br />
henkilöstömenot, avustukset<br />
ja investointimenot vuosina<br />
2008 ja 2010.<br />
Eri henkilöstöryhmien määrä<br />
vakinaisissa ja määräaikaisissa<br />
tehtävissä vuosina 2008 ja<br />
2010.<br />
Palvelutavoitteita ei ole asetettu.<br />
sillä on merkittävä rooli kuntalaisten toimintakyvyn<br />
ja terveyden ylläpidossa. Liikunta on myös <strong>peruspalvelu</strong>,<br />
jonka järjestäminen kuuluu kuntien tehtäviin.<br />
Jotta liikuntapalvelut voidaan turvata kaikille tasaarvoisesti<br />
ja yhdenvertaisesti, edellyttää se valtakunnan<br />
tason liikuntapolitiikkaa, jossa otetaan huomioon<br />
maan eri alueet ja niiden erilainen toimintaympäristö.<br />
Liikuntalain (1054/1998) 2 §:n mukaan kunnan tulee<br />
luoda edellytyksiä kuntalaisten liikunnalle kehittä-<br />
67
mällä paikallista ja alueellista yhteistyötä sekä terveyttä<br />
edistävää liikuntaa, tukemalla kansalaistoimintaa,<br />
tarjoamalla liikuntapaikkoja sekä järjestämällä liikuntaa<br />
ottaen huomioon myös erityisryhmät. Liikuntalain<br />
asettamien tavoitteiden toteutumiseksi suunnataan<br />
kuntatasolle monenlaisia tukitoimenpiteitä, esimerkiksi<br />
erilaisia hankekohtaisia avustuksia. Liikuntalain<br />
tarkoituksena on lisäksi edistää liikunnan avulla tasaarvoa<br />
ja suvaitsevaisuutta sekä tukea kulttuurien moninaisuutta<br />
ja ympäristön kestävää kehitystä.<br />
Edellisen kerran kuntien liikuntatoimen talous-<br />
ja henkilöstöresursseja selvittivät lääninhallitusten<br />
liikuntatoimet vuonna 2009, jolloin tiedot koskivat<br />
vuoden 2007 ja 2008 tilinpäätöstietoja.<br />
Valtion harjoittaman liikuntapolitiikan ja alueellisten<br />
ohjaustoimien lisäksi liikuntatoimen järjestäminen<br />
kunnissa vaatii riittäviä taloudellisia resursseja<br />
sekä koulutettua ja osaavaa henkilöstöä. Suomen<br />
Kuntaliiton arvion mukaan kunnissa liikuntatoimen<br />
tehtävissä työskentelee lähes 5 000 työntekijää vuonna<br />
2012.<br />
Kunnille myönnetään veikkausvoittovaroista<br />
valtionosuutta liikuntatoimen käyttökustannuksiin<br />
kunnan asukasmäärän ja asukasta kohden määrätyn<br />
yksikköhinnan perusteella. Liikuntalain mukaan opetus-<br />
ja kulttuuriministeriö voi avustaa myös muuta<br />
paikallista liikunnan kehittämistyötä. Lisäksi valtion<br />
talousarvioon otetaan vuosittain määräraha avustusten<br />
myöntämiseksi liikuntapaikko<strong>jen</strong> ja niihin liittyvien<br />
vapaa-aikatilo<strong>jen</strong> perustamishankkeisiin. Vuonna<br />
2010 oli valtion talousarviossa liikuntapaikkarakentamiseen<br />
21,6 milj. euroa. Avustuksilla edistetään<br />
erityisesti laajo<strong>jen</strong> käyttäjäryhmien tarpeisiin tarkoitettu<strong>jen</strong><br />
liikuntapaikko<strong>jen</strong> rakentamista, hankkimista,<br />
peruskorjaamista ja varustamista.<br />
Liikuntatoimi tilasto<strong>jen</strong> valossa 2010 -julkaisun<br />
mukaan vuonna 2010 arviolta neljäsosa valtion<br />
liikuntamäärärahoista osoitettiin kuntien liikuntatoimintaan.<br />
Kuntien liikuntatoimen käyttökustannuksista<br />
valtionosuudet kattoivat runsaat kolme prosenttia,<br />
kun taas liikuntainvestoinneista 13,4 prosenttia.<br />
Henkilöstömenoihin kunnat käyttivät liikuntatoimen<br />
68 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
toimintamenoista vuonna 2010 noin 29 prosenttia ja<br />
avustuksiin vajaat 9 prosenttia.<br />
Kuntien talous- ja henkilöstöresurssit liikunnan<br />
<strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> tuottamisessa -arviointikysely toteutettiin<br />
verkkokyselynä ja se osoitettiin <strong>Lapin</strong> kuntien<br />
liikuntatoimesta vastaaville viranhaltijoille. Kyselyn<br />
vastaukset perustuvat kuntien vuoden 2010 tilinpäätöstietoihin.<br />
Kyselyyn vastasivat kaikki <strong>Lapin</strong> kunnat.<br />
Liikuntapalveluja tuottavat kunnan eri hallintokunnat.<br />
Liikuntatoimet kokosivat arviointikyselyn tiedot eri<br />
hallintokuntien budjeteista. Kyselyn tuloksia voidaan<br />
pitää vain suuntaa antavina, koska liikuntatoimella ei<br />
ehkä ole ollut tiedossa kaikkia muiden hallintokuntien<br />
liikunnan palveluihin kohdistuvia menoja.<br />
Syrjäytymisen ehkäisyn kannalta<br />
<strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Liikuntatoimen osalta arvioinnissa ei varsinaisesti<br />
selvitetty liikunnan vaikutuksia syrjäytymisen ehkäisyssä.<br />
Kattavasti tuotetut liikuntapalvelut ja kansalaisten<br />
tasa-arvoa edistävä käyttömaksu- ja vuoropolitiikka<br />
voivat merkittävästi vaikuttaa varsinkin<br />
lasten ja nuorten syrjäytymiseen ennalta ehkäisevästi.<br />
Tulevaisuudessa korostuu tasa-arvoisten ja yhdenvertaisten<br />
liikuntapalvelu<strong>jen</strong> saavutettavuuden turvaaminen,<br />
koska kuntalaisten liikkumisen lisäämisellä<br />
on esimerkiksi ikääntyvän väestön kannalta suuri<br />
merkitys. Liikuntapalvelu<strong>jen</strong> tärkeä käyttäjäryhmä<br />
ovat etenkin lapset ja nuoret, joiden liikunta-aktiivisuus<br />
luo perustan koko elämänkulun mittaiselle liikunnalliselle<br />
elämäntavalle. Lisäksi palveluja ja ohjausta<br />
tulee kohdistaa sellaisiin väestöryhmiin, joiden<br />
liikuntaan osallistumisen esteenä voi olla sosiaalisia,<br />
kulttuurisia, taloudellisia tai muita, esimerkiksi ikään<br />
liittyviä tekijöitä.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Kuntaliitokset, yhteistoiminta-alueet ja muutokset<br />
kuntien sisäisissä palvelurakenteissa vaikuttavat vahvasti<br />
kuntien liikuntatoimen järjestämiseen. Kunnat<br />
voivat itse määritellä tavat toteuttaa liikuntaa kunnallisena<br />
<strong>peruspalvelu</strong>na. Sosiaali- ja terveysministeriön<br />
mukaan kunta voi tehdä liikunnasta keskeisen stra-
tegisen valinnan, johon kaikki liikuntaa, terveyttä ja<br />
fyysistä sekä henkistä hyvinvointia edistävät toimialat<br />
sitoutuvat. Liikuntamyönteisen kunnan aseman<br />
saavuttaminen vaatii liikunta- ja hyvinvointistrategian<br />
laatimista osaksi kuntasuunnitelmaa sekä riittävät<br />
resurssit liikunnan edellytysten luomiseksi.<br />
Urheiluseurat ja yksityiset palveluntuottajat<br />
ovat varteenotettavia yhteistyökumppaneita kunnallisen<br />
liikuntatoimen järjestämisessä ja kehittämisessä.<br />
Yhteistyöllä palvelutarjonta monipuolistuu ja tarjoaa<br />
kuntalaisille laajemmat mahdollisuudet liikkua ja toteuttaa<br />
itseään terveyttä edistävän ja ylläpitävän harrastuksen<br />
parissa.<br />
Kuinka paljon kunta käyttää varoja<br />
liikuntapalvelu<strong>jen</strong> järjestämiseen?<br />
<strong>Lapin</strong> kunnat käyttivät vuonna 2010 liikuntapalvelu<strong>jen</strong><br />
järjestämiseen yhteensä 21,7 milj.<br />
euroa ja asukasta kohden kokonaiskäyttömenot<br />
olivat 89 euroa.<br />
Liikunnan kokonaismenoihin sisältyvät liikuntatoimen<br />
käyttö- ja investointimenot sekä teknisen toimen<br />
liikuntaan kohdistamat menot. Lapissa liikuntaan<br />
käytettiin vuonna 2010 neljä prosenttia koko maan<br />
liikunnan kokonaismenoista eli 21,7 milj. Asukasta<br />
kohden liikuntaan käytettiin eniten Kolarissa ja vähiten<br />
Pellossa. Koko maassa ja myös Lapissa liikunnan<br />
kokonaismeno<strong>jen</strong> keskiarvo oli noin 117 euroa asukasta<br />
kohden. (Taulukko 4.3.1.)<br />
Taulukko 4.3.1. Kuntien liikunnan kokonaismenot, kokonaiskäyttömenot sekä liikuntapaikko<strong>jen</strong> investointimenot (€, €/as) kunnittain<br />
Lapissa vuonna 2010.<br />
Kokonaismenot yhteensä<br />
(Kokonaiskäyttömenot + Kokonaiskäyttömenot Liikuntapaikko<strong>jen</strong><br />
investoinnit) yhteensä investointimenot<br />
Kunta € €/as € €/as. € €/as<br />
Enontekiö 348 056 185,2 260 111 138,4 87 945 46,8<br />
Inari 1 071 150 112,4 762 150 112,4 309 000 45,6<br />
Kemi 2 382 901 105,5 2 296 177 101,7 86 724 3,8<br />
Kemijärvi 1 572 270 186,6 1 404 900 166,7 167 370 19,9<br />
Keminmaa 1 002 000 117,0 734 900 85,8 267 100 31,2<br />
Kittilä 969 017 156,5 750 940 121,3 218 077 35,2<br />
Kolari 1 325 440 346,3 304 009 79,4 1 021 431 266,9<br />
Muonio 134 243 56,0 127 891 53,3 6 353 2,6<br />
Pelkosenniemi 110 499 109,2 109 536 108,2 963 1,0<br />
Pello 191 884 48,3 111 495 28,1 80 389 20,2<br />
Posio 310 568 80,1 224 118 57,8 86 450 22,3<br />
Ranua 457 561 106,1 457 561 106,1 0 0,0<br />
Rovaniemi 5 949 438 99,0 5 087 508 84,6 861 929 14,3<br />
Salla 291 500 70,2 261 500 62,9 30 000 7,2<br />
Savukoski 62 258 52,8 62 258 52,8 0 0,0<br />
Simo 177 432 50,7 168 652 48,2 8 780 2,5<br />
Sodankylä 681 983 77,7 630 556 71,9 51 427 5,9<br />
Tervola 178 876 52,1 166 169 48,4 12 707 3,7<br />
Tornio 3 620 440 160,6 1 503 440 66,7 2 117 000 93,9<br />
Utsjoki 87 500 67,3 84 500 65,0 3 000 2,3<br />
Ylitornio 824 572 174,6 785 365 166,3 39 207 8,3<br />
Lappi 21 749 588 116,8 16 293 736 88,8 5 455 852 29,7<br />
Koko maa 523 772 952 116,8 413 868 587 92,3 109 904 364 24,5<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen kysely 2011<br />
69
Kokonaiskäyttömenoihin sisältyvät kaikki liikuntatoimen<br />
palvelu<strong>jen</strong> tuottamiseen liittyvät menot;<br />
kuten liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapitokustannukset,<br />
palkka- ja henkilöstömenot, ostopalvelut<br />
sekä seuroille myönnetyt toiminta- ja kohdeavustukset.<br />
Käyttömenoihin on laskettu myös tekniselle<br />
toimelle sekä muille hallinnonaloille aiheutuneet liikuntapaikko<strong>jen</strong><br />
käyttö- ja kunnossapitokustannukset.<br />
Kuntien liikuntatoimen kokonaiskäyttömenot olivat<br />
Lapissa noin 89 euroa asukasta kohden vuonna 2010.<br />
Kuvassa 4.3.1. esitetään <strong>Lapin</strong> kuntien kokonaiskäyttömenot<br />
asukasta kohden. Kokonaiskäyttömenot pysyivät<br />
lähes samana verrattuna vuoteen 2008, mutta<br />
entistä enemmän kustannuksista aiheutui ostopalvelu<strong>jen</strong><br />
ja teknisen toimen palvelu<strong>jen</strong> käyttämisestä.<br />
Kuntien liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapitomenoihin<br />
otettiin mukaan kunnossapitoon liittyvät<br />
palkka- ja henkilöstömenot, liikuntatilo<strong>jen</strong> sisäiset<br />
vuokrat sekä siivous- ja ostopalvelukulut hallintokunnittain.<br />
Liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapito-<br />
kustannukset olivat Lapissa vuonna 2010 yhteensä<br />
7,9 milj. euroa ja 43 euroa asukasta kohden. <strong>Lapin</strong><br />
kustannukset olivat kolme prosenttia koko maan kustannuksista<br />
ja asukasta kohden pienemmät kuin koko<br />
maassa. Kuvassa 4.3.2. esitetään <strong>Lapin</strong> kuntien käyttö-<br />
ja kunnossapitokustannukset asukasta kohden.<br />
Palkka- ja henkilöstömenot sisältävät liikunnan<br />
palvelu<strong>jen</strong> tuottamiseen liittyvät kuntien liikunta- ja<br />
teknisen toimen sekä muiden hallintokuntien menot.<br />
Liikunta-asioita hoitavien työntekijöiden palkka- ja<br />
henkilöstömenot olivat Lapissa 4,3 milj. euroa vuonna<br />
2010. <strong>Lapin</strong> ja koko maan keskiarvo oli lähes sama<br />
eli 23 euroa asukasta kohden. Palkka- ja henkilöstömenoja<br />
kertyi asukasta kohden eniten Ylitorniolla ja<br />
vähiten Kolarissa. (Taulukko 4.3.2.) Liikuntatoimen<br />
tehtäviin kohdistuvat teknisen toimen palkka- ja henkilöstökustannukset<br />
lisääntyivät vuodesta 2008.<br />
Kuntien liikuntatoimen myöntämissä erilaisissa<br />
avustuksissa otettiin mukaan urheiluseuroille ja yhdis-<br />
Taulukko 4.3.2. Kuntien liikunta-avustusten, palkkameno<strong>jen</strong> sekä liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapitomeno<strong>jen</strong> kokonaismäärät<br />
(€, €/as) kunnittain Lapissa vuonna 2010.<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen kysely 2011<br />
Liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja<br />
Avustukset yhteensä Palkkamenot yhteensä kunnossapitomenot yhteensä<br />
Käyttö- ja<br />
Avustukset Palkat kunnossapito<br />
Kunta € €/as € €/as. € €/as<br />
Enontekiö 13 628 7,3 72 820 38,8 98 338 52,3<br />
Inari 32 000 4,7 282 393 41,7 655 865 96,7<br />
Kemi 14 483 0,6 465 316 20,6 1 319 299 58,4<br />
Kemijärvi 111 990 13,3 281 850 33,5 568 850 67,5<br />
Keminmaa 34 820 4,1 140 700 16,4 460 100 53,7<br />
Kittilä 57 295 9,3 58 887 9,5 385 622 62,3<br />
Kolari 17 500 4,6 21 695 5,7 220 948 57,7<br />
Muonio 13 000 5,4 53 034 22,1 55 286 23,0<br />
Pelkosenniemi 0 0,0 21 443 21,2 1 098 1,1<br />
Pello 12 101 3,0 42 500 10,7 88 200 22,2<br />
Posio 13 185 3,4 84 481 21,8 136 528 35,2<br />
Ranua 19 326 4,5 132 117 30,6 39 000 9,0<br />
Rovaniemi 815 472 13,6 1 303 276 21,7 2 184 052 36,3<br />
Salla 15 500 3,7 159 000 38,3 26 100 6,3<br />
Savukoski 0 0,0 21 550 18,3 18 699 15,9<br />
Simo 11 500 3,3 33 494 9,6 42 452 12,1<br />
Sodankylä 58 714 6,7 192 324 21,9 220 028 25,1<br />
Tervola 13 067 3,8 75 968 22,1 118 945 34,6<br />
Tornio 86 577 3,8 575 360 25,5 866 607 38,4<br />
Utsjoki 400 0,3 28 500 21,9 48 290 37,1<br />
Ylitornio 35 000 7,4 206 956 43,8 354 641 75,1<br />
Lappi yhteensä 1 375 558 7,5 4 253 664 23,2 7 908 947 43,1<br />
Koko maa yhteensä 22 900 983 5,1 104 382 619 23,3 291 881 101 65,1<br />
71
tyksille myönnetyt toiminta- ja kohde- sekä toimitilaavustukset,<br />
yrityksille myönnetyt toimitila-avustukset<br />
sekä muut avustukset. Lapissa avustuksiin käytettiin<br />
kuusi prosenttia koko maan avustuksista eli 1,4 milj.<br />
euroa. Asukasta kohden tarkasteltuna avustusmäärä<br />
oli Lapissa 7,5 euroa, joka on enemmän kuin koko<br />
maassa (Taulukko 4.3.2.). Avustettuja seuroja Lapissa<br />
oli yhteensä 284. Eniten avustuksia myönnettiin Rovaniemellä,<br />
kun taas Pelkosenniemellä ja Savukoskella<br />
ei avustuksia myönnetty ollenkaan. Avustukset<br />
seuroille vähentyivät hieman, mutta toimitila-avustukset<br />
ja muut avustukset lisääntyivät vuodesta 2008.<br />
Kuva 4.3.3. Kuva Liikunnan 4.3.3. henkilöstö Liikunnan tehtävittäin henkilöstö (%) <strong>Lapin</strong> tehtävittäin kunnissa (%) vuonna <strong>Lapin</strong> 2010. kunnissa vuonna 2010.<br />
Kuva 4.3.3. Liikunnan henkilöstö tehtävittäin (%) <strong>Lapin</strong> kunnissa vuonna 2010.<br />
100 %<br />
100 %<br />
90 %<br />
90 %<br />
80 %<br />
80 %<br />
70 %<br />
70 %<br />
60 %<br />
60 %<br />
50 %<br />
50 %<br />
40 %<br />
40 %<br />
30 %<br />
30 %<br />
20 %<br />
20 %<br />
10 %<br />
10 %<br />
0 %<br />
0 %<br />
Enontekiö<br />
Inari<br />
Kemi<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus<br />
72 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kemijärvi<br />
Keminmaa<br />
Kittilä<br />
Kolari<br />
Muonio<br />
Pelkosenniemi<br />
Pello<br />
Kuntien liikuntapaikko<strong>jen</strong> investointimenoihin<br />
otettiin mukaan liikuntapaikko<strong>jen</strong> rakentamis- ja kalustamismenot<br />
kaikilta tilinpäätöksessä kirjatuilta hallintokunnilta.<br />
Liikuntapaikko<strong>jen</strong> investointimeno<strong>jen</strong><br />
kohdalla vaihtelut saattoivat olla erittäin suuria sekä<br />
kunnittain että vuosittain. Vuonna 2010 liikuntapaikko<strong>jen</strong><br />
investointimenot olivat Lapissa yhteensä 5,4<br />
miljoonaa euroa. <strong>Lapin</strong> kunnat käyttivät investointeihin<br />
asukasta kohden keskimäärin 30 euroa, joka on<br />
enemmän kuin koko maassa keskimäärin. (Taulukko<br />
4.3.1) Vuonna 2010 investointimenoja kohdistui eniten<br />
jäähalleihin ja sisäliikuntatiloihin. Vuonna 2008<br />
<strong>Lapin</strong> kunnat käyttivät investointeihin 3,2 milj. euroa.<br />
Hallinto Ohjaus Erityisliikunta Muut Käyttö- Käy@ö-‐ ja ja kunnossapito<br />
Hallinto Ohjaus Erityisliikunta Muut Käy@ö-‐ ja kunnossapito<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus<br />
Posio<br />
Ranua<br />
Rovaniemi<br />
Salla<br />
Savukoski<br />
Simo<br />
Sodankylä<br />
Tervola<br />
Tornio<br />
Utsjoki<br />
Ylitornio
Kuinka paljon kunnalla on<br />
henkilöstöä liikuntapalvelu<strong>jen</strong><br />
järjestämiseen ja mikä on heidän<br />
työsuhteensa luonne?<br />
Kuntien liikunnan <strong>peruspalvelu</strong>ja tuottavaa<br />
henkilöstöä oli Lapissa vuonna 2010 yhteensä<br />
150 henkilötyövuotta. Henkilöstöstä oli<br />
liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapitotehtävissä<br />
runsas puolet sekä hallinto- ja ohjaustehtävissä<br />
noin 18 prosenttia. Vakinaisessa<br />
työsuhteessa oli 70 prosenttia henkilöstöstä.<br />
Kuntien liikunnan <strong>peruspalvelu</strong>ja tuottavan henkilöstön<br />
määrä on esitetty henkilötyövuosina kuntien<br />
vuoden 2010 tilinpäätöstieto<strong>jen</strong> mukaan. Henkilöstön<br />
kokonaismäärä oli Lapissa 150 henkilötyövuotta. Liikuntapalveluja<br />
tuottavan henkilöstön kokonaismäärä<br />
tuhatta asukasta kohden oli Lapissa 0,8 henkilötyövuotta,<br />
mikä on pienempi kuin keskimäärin koko<br />
maassa.<br />
Liikunnan tehtävissä oli lähes yhtä paljon hallintohenkilöstöä<br />
ja liikunnanohjaajia. Koko henkilöstömäärästä<br />
oli liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapitohenkilöstöä<br />
runsaat puolet, joista noin kolmannes<br />
oli liikuntatoimen alaisuudessa ja kaksi kolmannesta<br />
teknisen tai muun hallintokunnan alaisuudessa. Lapissa<br />
oli enemmän hallintohenkilöstöä ja vähemmän<br />
erityisliikunnan ohjaajia kuin koko maassa keskimäärin.<br />
Kuvassa 4.3.3. esitetään henkilöstön jakaantuminen<br />
kunnittain Lapissa vuonna 2010. Viidessä <strong>Lapin</strong><br />
kunnassa ei ole liikunnan ohjaushenkilöstöä ja erityisliikunnan<br />
ohjaajia on vain kaupungeissa ja suurimmissa<br />
taajamissa. Kokonaishenkilöstömäärä lisääntyi<br />
Lapissa yhdeksän henkilötyövuotta vuodesta 2008.<br />
Suurin muutos tapahtui käyttö- ja kunnossapitohenkilöstön<br />
siirtymisessä liikuntatoimen alaisuudesta teknisen<br />
toimen työntekijöiksi.<br />
Eri työntekijäryhmien välillä selvitettiin myös<br />
työsuhteen luonnetta. Vakinaisessa työsuhteessa oli<br />
hallintohenkilöstöstä noin 82 prosenttia, liikunnanohjaushenkilöstä<br />
75 prosenttia ja erityisliikunnanoh-<br />
jaajista 71 prosenttia. Vakinaista liikuntapaikko<strong>jen</strong><br />
käyttö- ja kunnossapitohenkilöstöä oli liikuntatoimen<br />
alaisuudessa 80 prosenttia ja teknisen tai muun hallintokunnan<br />
alaisuudessa 75 prosenttia. Viidessä <strong>Lapin</strong><br />
kunnassa koko liikunnan henkilöstö oli vakinaisessa<br />
työsuhteessa. Koko maassa käyttö- ja kunnossapitohenkilöstöstä<br />
oli vakinaisessa työsuhteessa viisi prosenttiyksikköä<br />
enemmän.<br />
Arvioinnin tekijä<br />
Erikoissuunnittelija, Marjatta Huhtala<br />
puhelin 0400 232 278<br />
marjatta.huhtala(at)ely-keskus.fi<br />
Tietolähteet<br />
Kuntalaki (369/1995)<br />
Liikuntalaki (1054/1998, 902/2009)<br />
<strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen kysely <strong>Lapin</strong> kunnille lokakuu<br />
2011, vastausprosentti 100.<br />
Kuntien liikuntatoimen talous- ja henkilöstötietoja<br />
vuosilta 2006–2009. Opetus- ja kulttuuriministeriön<br />
julkaisuja 2010:15.<br />
Liikuntatoimi tilasto<strong>jen</strong> valossa – Perustilastot vuodelta<br />
2010. Opetus- ja kulttuuriministeriön julkaisuja<br />
2012:20.<br />
Suositukset liikunnan edistämiseksi kunnissa. Sosiaali-<br />
ja terveysministeriö. Esitteitä 2010:3.<br />
73
4.4. Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> verkkoaineisto<strong>jen</strong> hankinta ja käyttö<br />
Johtopäätökset<br />
Verkkoaineistoja on periaatteessa käytössä maakuntakirjaston yhteishankinnan ansiosta jokaisessa kunnassa, mutta<br />
kaikissa kunnissa niiden käyttömahdollisuutta ei ole tiedostettu. E-kirjoja on vain neljässä kirjastossa 18:sta.<br />
Kirjastot eivät hanki verkkoaineistoja, koska hinnat ovat liian korkeat suhteessa määrärahoihin ja odotettuun käyttöön.<br />
Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> asiakkaille sopivia aineistoja ei ole tarjolla ja kysyntä on siksi vähäistä. Tilanteeseen<br />
vaikuttavat myös kustantajien kirjastoille tarjoamien sopimusehto<strong>jen</strong> kirjavuus ja epäedullisuus sekä aineiston hallinnan<br />
kirjastoilta edellyttämän tietotaidon puute.<br />
Kirjo<strong>jen</strong> lainaamiseen verrattuna verkkoaineisto<strong>jen</strong> käyttö ja e-kirjo<strong>jen</strong> lainaus on vielä häviävän pientä ja käyttötilastot<br />
puutteellisia. Käyttömahdollisuus on vieläkin usein kirjastotilaan sidottu, vaikka etäkäyttö olisi sopimusehto<strong>jen</strong><br />
mukaan mahdollista. Kirjastoilta puuttuu alueellinen suunnitelmallisuus ja yhteistyö verkkoaineisto<strong>jen</strong> hallinnan<br />
osalta. Yksittäisillä kirjastoilla ei ole tarpeeksi resursseja ottaa haltuun verkkosisältöjä eikä niiden markkinointia ja<br />
systemaattista opastamista.<br />
Kirjastoille esitetyn tietoyhteiskuntaroolin haltuunoton vaatima tekninen varustus on kirjastoissa kunnossa, mutta<br />
muuten kirjasto<strong>jen</strong> näkemys oman roolinsa toteutumisesta tietoyhteiskunnan toimijana on vain tyydyttävä.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön on asetettava resurssit ja työryhmä, joka neuvottelee ja rakentaa yleisille kirjastoille<br />
yhteisen digitaalisen aineistovarannon. Työ on osittain jo käynnissä joidenkin yksittäisten kirjasto<strong>jen</strong> hankkeena ja<br />
monissa verkostoissa, mutta se vaatii pitkän tähtäimen suunnitelman ja rahoituksen.<br />
Kansalliskirjaston on luetteloitava julkisella rahoituksella tuotetut verkkomateriaalit (ns. harmaat aineistot) Suomen<br />
kansallisbibliografiaan (FENNICA), jolloin verkkomateriaalit saadaan paremmin kansalaisten käyttöön.<br />
Maakuntakirjaston on otettava enemmän vastuuta verkkoaineistokokoelmien muodostamisesta ja aineistoihin kouluttamisesta<br />
ja tarjottava erikoisasiantuntemustaan maakunnan kirjasto<strong>jen</strong> käyttöön. Kaikkien kirjasto<strong>jen</strong> on kuitenkin<br />
huolehdittava perusasioista omalta kohdaltaan ja niiden on otettava aktiiviseen käyttöön hankitut verkkoaineistot,<br />
perehdyttävä niihin ja markkinoitava niitä asiakkaille.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön on selkiytettävä yleisten kirjasto<strong>jen</strong> roolia tietoyhteiskuntataito<strong>jen</strong> opastajana.<br />
Digitaalisten aineisto<strong>jen</strong> palveluntuottajien on kehitettävä aineisto<strong>jen</strong> käytön tilastointia.<br />
74 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Indikaattorit Palvelutavoitteet/<br />
hyvä palvelutaso<br />
Verkkoaineisto<strong>jen</strong> saatavuus ja<br />
käyttö<br />
Johdanto<br />
Mitä verkkoaineistoja yleisiin<br />
kirjastoihin on hankittu vuonna<br />
2011?<br />
Minkä verran hankittuja verkkoaineistoja<br />
on käytetty?<br />
Millaiseksi yleiset kirjastot arvioivat<br />
asemansa tietoyhteiskunnan<br />
toimijana?<br />
Kirjastotoimen arviointikohteena oli verkkoaineisto<strong>jen</strong><br />
saatavuus ja käyttö <strong>Lapin</strong> yleisissä kirjastoissa.<br />
Arvioinnissa tarkasteltiin kaupallisesti saatavilla olevia<br />
verkkoaineistoja. Lisäksi arvioitiin yleisten kirjasto<strong>jen</strong><br />
asemaa tietoyhteiskunnan toimijoina.<br />
Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> verkkoaineisto<strong>jen</strong> hankintaa<br />
ja käyttöä selvitettiin edellisen kerran vuoden<br />
2004 <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arvioinnissa. Silloin todettiin,<br />
etteivät kirjastoja koskevat tietoyhteiskuntatavoitteet<br />
olleet toteutuneet tasapuolisesti maan eri osissa.<br />
Kaupallisten verkkoaineisto<strong>jen</strong> tarjonta ei vastannut<br />
yleisten kirjasto<strong>jen</strong> tarpeita ja niiden hankinta kirjastoihin<br />
oli vähäistä. Lisäksi verkkoaineisto<strong>jen</strong> käytön<br />
seurannassa oli puutteita. Toimenpiteinä suositeltiin<br />
verkkoaineisto<strong>jen</strong> kansallista resursointia ja suositusta<br />
verkossa välitettävästä perusaineistosta sekä<br />
verkkoaineisto<strong>jen</strong> käytön tilastoinnin parantamista.<br />
Vuoden 2004 arvioinnissa ehdotetut verkkoaineistoja<br />
koskevat toimenpide-ehdotukset eivät ole toteutuneet.<br />
Kirjastolain mukaan yleisten kirjasto<strong>jen</strong> tavoitteena<br />
on edistää väestön yhtäläisiä mahdollisuuksia<br />
sivistykseen, kirjallisuuden ja taiteen harrastukseen,<br />
jatkuvaan tieto<strong>jen</strong>, taito<strong>jen</strong> ja kansalaisvalmiuksien<br />
kehittämiseen, kansainvälistymiseen sekä elinikäiseen<br />
oppimiseen. Kirjastotoiminnassa tavoitteena<br />
on edistää myös virtuaalisten ja vuorovaikutteisten<br />
verkkopalvelu<strong>jen</strong> ja niiden sivistyksellisten sisältö<strong>jen</strong><br />
Kuntien hankkimat tietokannat ja<br />
e-kirjat (kpl) sekä hankintakulut<br />
vuonna 2011.<br />
Verkkoaineisto<strong>jen</strong> käyttökerrat,<br />
ja e-kirjo<strong>jen</strong> lainamäärät vuonna<br />
2011.<br />
Asukkaiden sivistyksellisten<br />
perusoikeuksien toteutuminen ja<br />
verkkoaineisto<strong>jen</strong> tasavertainen<br />
saatavuus eri alueilla. Tiedollisen<br />
syrjäytymisen ehkäisy.<br />
kehittymistä. Kirjastot vastaavat osaltaan sivistyksellisten<br />
perusoikeuksien toteutumisesta.<br />
Kirjastoille on asetettu kirjastoja ja tietoyhteiskuntaa<br />
yleisesti koskevissa kansallisissa ohjelmaasiakirjoissa<br />
tehtäviä, joiden tavoitteena on varmistaa<br />
sivistykselliset perusoikeudet tasavertaisesti kaikille<br />
kansalaisille. Kirjastoja pidetään näissä ohjelmaasiakirjoissa<br />
keskeisenä tietoyhteiskuntatoimijana<br />
tiedollisen syrjäytymisen ehkäisemisessä. Opetus- ja<br />
kulttuuriministeriön Kirjastopolitiikka 2015 -ohjelma<br />
edellyttää, että kirjasto<strong>jen</strong> rooli sivistyksellisten verkkosisältö<strong>jen</strong><br />
jäsentäjänä, järjestäjänä, tekijänä, jakelijana<br />
ja käyttöön saattajana selkiytetään. Politiikkaohjelmassa<br />
edellytetään, että kaikkien saatavilla olevat<br />
perusaineistot ja -palvelut määritellään.<br />
E-kirjo<strong>jen</strong> ja digilehtien käyttö ei ole yleistynyt<br />
ennakoidusti Suomessa. Suomen kustannusala on<br />
vasta heräämässä e-aineisto<strong>jen</strong> julkaisuun, joten toistaiseksi<br />
lähes kaikki yleisten kirjasto<strong>jen</strong> tarvitsema aineisto<br />
on saatavana fyysisessä muodossa. Sen sijaan<br />
julkishallinto tuottaa nykyisin kustannus- ja jakelusyistä<br />
pääosin verkkojulkaisuja. Tämän ns. harmaan<br />
aineiston ongelmana on löytyvyys, koska aineistoa ei<br />
luetteloida kirjastojärjestelmiin. Tämä haastaa kansalaisten<br />
tiedonhankintataidot ja kirjastohenkilöstön<br />
ammatillisen osaamisen sisältö<strong>jen</strong> hallinnassa.<br />
Parhaillaan on käynnissä Sähköiset sisällöt<br />
yleisiin kirjastoihin -hanke, jonka tavoitteena on asi-<br />
75
akaskunnan tarpeita vastaava sähköisten sisältö<strong>jen</strong><br />
tasapuolinen tarjonta. Lisäksi hankkeessa kehitetään<br />
kirjastohenkilöstön sähköisten aineisto<strong>jen</strong> osaamista,<br />
hankinta- ja rahoitusmallia sekä yhteistä e-aineistostrategiaa.<br />
Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> neuvosto pitää strategiassaan<br />
yleisten kirjasto<strong>jen</strong> kriittisenä menestystekijänä<br />
tietoyhteiskuntataito<strong>jen</strong> opastamista. Kirjasto<strong>jen</strong> toiminnassa<br />
se tarkoittaa kirjasto<strong>jen</strong> oman roolin haltuunottoa<br />
medialukutaito<strong>jen</strong> levittämisessä ja henkilöstön<br />
osaamisen päivittämisessä.<br />
Vuoden 2011 <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arvioinnin aineistona<br />
oli yleisille kirjastoille syksyllä 2011 tehty<br />
verkkokysely, jonka tuloksia verrattiin soveltuvin<br />
osin vuoden 2004 aineistoon. Arvioinnissa käytettiin<br />
myös Suomen yleisten kirjasto<strong>jen</strong> tilastotietokantaa<br />
sekä Kansallisen elektronisen kirjaston yleisille kirjastoille<br />
toimittamia verkkoaineistotilauksia ja näiden<br />
aineisto<strong>jen</strong> käyttötilastoja. Aineistona oli myös Kansalliskirjaston<br />
yleisten kirjasto<strong>jen</strong> asiakkaille tekemä<br />
Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> kansallinen käyttäjäkysely 2010.<br />
Lapissa kyselyyn vastasivat kaikki 18 yleistä kirjastoa.<br />
Kuntia on 21, mutta niissä on kaksi seutukirjastoa:<br />
Sompion seutukirjasto yhdistää kolmen kunnan<br />
ja Tornionlaakson kirjasto kahden kunnan kirjastopalvelut.<br />
Syrjäytymisen ehkäisyn<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Tiedollinen syrjäytyminen on yksi syrjäytymisen<br />
muoto. Uusi informaatioteknologia voi entisestään<br />
syventää kansalaisten välistä eriarvoisuutta ja eroja<br />
osallistumismahdollisuuksissa. Tutkimusten mukaan<br />
digitaalisen kuilun tai syrjäytymisen syntyyn<br />
vaikuttavat tulo- ja koulutustaso. Uusi informaatioteknologia<br />
vahvistaa sosioekonomisesti varakkaiden<br />
mahdollisuuksia saada tietoja ja osallistua yhteiskunnallisiin<br />
asioihin. Kirjastoissa pelkkä laitetarjonta<br />
ei tasaa digitaalista kuilua. Tarvitaan osaamista ja<br />
omankielisiä aineistoja.<br />
Suomi on verkottunut hyvin tietoteknisesti ja<br />
kirjastot turvaavat tasavertaista verkkoon pääsyä tarjoamalla<br />
yhteyksiä ja laitteita. Kirjastot pystyvät ver-<br />
76 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
kostona turvaamaan perinteisten aineisto<strong>jen</strong> saannin<br />
tarvitsijalle. Kirja toimitetaan tarvittaessa toisesta kirjastosta<br />
asiakkaalle. Verkkoaineistoissa tällainen siirtäminen<br />
ei ole mahdollista, joten verkkoaineistot eivät<br />
ole tasavertaisesti kaikkien saatavilla. Käyttöoikeudet<br />
ovat usein kuntakohtaisia ja käyttö sallitaan vain sopimuksen<br />
mukaisilta koneilta. Asiakkaan verkkoaineisto<strong>jen</strong><br />
käyttömahdollisuuksia rajaavat kunnankirjaston<br />
taloudelliset ja osaamiseen liittyvät resurssit. Kunnankirjastokin<br />
voi syrjäytyä tiedollisesti.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Kirjasto<strong>jen</strong> toimintaympäristöön vaikuttaa yhä enemmän<br />
teknologian kehitys. Langattomat verkot ja niitä<br />
käyttävät mobiililaitteet yleistyvät. Tietoverkon<br />
sisältö<strong>jen</strong> ja palvelu<strong>jen</strong> käyttö ei ole enää paikkasidonnaista,<br />
vaan mobiililaitteissa tieto kulkee mukana.<br />
Koulu<strong>jen</strong>, kirjasto<strong>jen</strong> ja yhteispalvelupisteiden tietoliikenneyhteydet<br />
on varmistettava.<br />
Tulevaisuudessa ongelmana on informaatio-<br />
ja mediaympäristö<strong>jen</strong> teknologisoituminen, jolloin<br />
ymmärrys luotettavan ja kattavan tiedon tarpeesta ja<br />
merkityksestä hämärtyy. Tietoverkko<strong>jen</strong> sisällöt monipuolistuvat<br />
ja lisääntyvät. Tietoverkko<strong>jen</strong> käyttö<br />
muuttuu pelkästä tiedon ja palvelu<strong>jen</strong> hausta ja käytöstä<br />
sisällöntuotantoon ja -jakoon. Avoimet ohjelmistot<br />
ja sisällöt laa<strong>jen</strong>tavat tietoverkko<strong>jen</strong> käyttömahdollisuuksia.<br />
E-kirjo<strong>jen</strong> yleistyminen kirjastoissa<br />
riippuu paljon kustannusalan kehityksestä ja kirjasto<strong>jen</strong><br />
osallisuudesta kehityskulkuun.<br />
Kokonaisvaltainen näkemys kirjasto<strong>jen</strong> roolista<br />
tietoyhteiskunnassa selkiytyy. Kirjasto auttaa kansalaisia<br />
kehittämään perinteisen lukutaidon lisäksi informaatioluku-<br />
ja tietotekniikkataitojaan. Tämä tehdään<br />
yhteistyössä muiden elinikäistä oppimista edistävien<br />
toimijoiden, kuten kansalaisopisto<strong>jen</strong> kanssa. Laa<strong>jen</strong>eva<br />
sähköisen aineiston valikoima ja uudet teknologiat<br />
haastavat kirjastohenkilöstöä syventämään omaa<br />
osaamistaan. Medialukutaidon opettaminen on kirjasto<strong>jen</strong><br />
keskeinen tehtävä.<br />
Kirjastot tarjoavat pääsyn digitaaliseen kirjastoon,<br />
jossa kansalaisten on mahdollista saada käyttöönsä<br />
digitaalista kirjallisuutta, musiikkia, elokuvia
Merkittävimpänä syynä verkkoaineisto<strong>jen</strong> vähäiseen<br />
hankintaan kirjastot pitivät niiden korkeata<br />
hintaa. Myös tarjontaan oltiin tyytymättömiä. Koettiin,<br />
ettei yleisille kirjastoille sopivaa aineistoa ollut<br />
tarjolla, ja informaatio niistä ja lisenssikäytännöistä<br />
oli vaikeaselkoista. Lisäksi syynä hankinnan vähäisyyteen<br />
mainittiin painetun aineiston perinne, minkä<br />
vuoksi verkkoaineiston tuntemukseen ei kirjastoissa<br />
panostettu. Myös e-aineiston käytön tekniset ongelmat<br />
koettiin jossain määrin esteeksi hankinnoille.<br />
Minkä verran hankittuja<br />
verkkoaineistoja on käytetty?<br />
Kirjo<strong>jen</strong> lainaukseen verrattuna verkkoaineisto<strong>jen</strong><br />
käyttö- ja lainausvolyymi oli<br />
vielä vähäistä. Käyttötilastoinnin tarkkuudessa<br />
oli kuitenkin parantamisen varaa.<br />
FinElibin keräämien käyttötilasto<strong>jen</strong> mukaan verkkoaineisto<strong>jen</strong><br />
käyttö oli hyvin pientä verrattuna fyysisen<br />
kirjastoaineiston lainaukseen. Verkkoaineistoihin tehtiin<br />
6 232 hakua, 4 878 yhteydenottoa ja artikkeleita<br />
ladattiin 5 396 kertaa. E-kirjoja lainattiin 112 kertaa.<br />
Verkkoaineisto<strong>jen</strong> käytön seurantaa haittasi<br />
se, ettei kaikista verkkoaineistoista ollut saatavissa<br />
käyttötilastoja. Kirjastoissa koettiinkin käytön tilastointi<br />
riittämättömäksi, mikä vaikeuttaa arvioimaan<br />
verkkoaineisto<strong>jen</strong> merkitystä asiakkaille. Digitaalisten<br />
aineisto<strong>jen</strong> palveluntuottajien olisikin kehitettävä<br />
tilastointiaan, jotta kirjastot pystyisivät tehokkaasti<br />
seuraamaan ja kehittämään omaa toimintaansa.<br />
Kansalliskirjaston tekemässä valtakunnallisessa<br />
yleisten kirjasto<strong>jen</strong> asiakaskyselyssä 2010 kävi ilmi,<br />
että asiakkaat käyttivät melko vähän ostettuja aineistoja,<br />
mutta paljon verkkokirjastoa ja kirjaston verkkosivuja.<br />
Neljännes vastaajista ei osannut sanoa, vastasivatko<br />
kirjasto<strong>jen</strong> tarjoamat verkkoaineistot heidän<br />
tarpeitaan. Asiakaskyselyn perusteella verkkoaineistoista<br />
on tiedotettava, niitä on markkinoitava ja niiden<br />
käyttöön on opastettava. Kun kirjasto tuntee käyttäjien<br />
toiveet ja tarpeet, niin voidaan hankkia käyttö-<br />
78 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
kelpoisia aineistoja, lisätä tietoa verkkoaineistoista ja<br />
edistää niiden käyttöä.<br />
Aineiston etäkäyttömahdollisuus oli vain neljässä<br />
<strong>Lapin</strong> kirjastossa, vaikka FinElibin mukaan<br />
etäkäyttö oli teknisesti mahdollista useimmissa verkkoaineistoissa.<br />
Kirjastot eivät ilmeisesti aina tienneet<br />
etäkäytön olevan mahdollista tai sitä pidettiin hankalana<br />
toteuttaa. Oli helpompaa rajata aineiston käyttö<br />
vain kirjaston asiakaspäätteisiin. Tämä epäkohta vähensi<br />
sekä aineiston kysyntää että käyttöä. Asiakkaat<br />
ovat jo tottuneet siihen, että virtuaalimaailmassa aineistot<br />
eivät ole sidottuja tiettyyn paikkaan, vaan ne<br />
ovat vapaasti käytettävissä ajasta, paikasta tai laitteesta<br />
riippumatta. Tällaisten rajoitteiden vuoksi potentiaalisten<br />
käyttäjien on vaikea nähdä kaupallisten verkkoaineisto<strong>jen</strong><br />
hyötyjä verrattuna vapaasti saatavaan<br />
verkkoaineistoon.<br />
Käyttäjätunnistuksen yksinkertainen tekninen<br />
toteutus voi lisätä sekä kirjasto<strong>jen</strong> halua tarjota<br />
verkkoaineistoja että asiakkaiden intoa käyttää niitä.<br />
Tiedotus ja henkilöstön täydennyskoulutus edistävät<br />
verkkoaineisto<strong>jen</strong> laajempaa ja tasapuolisempaa käyttöä.<br />
Verkkoaineisto<strong>jen</strong> etäkäyttö voi parantaa etäopiskelumahdollisuuksia<br />
maaseutukunnissa. Tasa-arvoiset<br />
etäopiskelumahdollisuudet ehkäisevät sosiaalista<br />
syrjäytymistä.<br />
Millaiseksi yleiset kirjastot<br />
arvioivat asemansa<br />
tietoyhteiskunnan toimijana?<br />
Erityisesti pienten kirjasto<strong>jen</strong> oli vaikea<br />
toteuttaa niille asetettuja tietoyhteiskuntatavoitteita.<br />
Tilat ja laitteistot olivat pääsääntöisesti<br />
kunnossa, mutta tietoyhteiskuntataito<strong>jen</strong><br />
opetus, verkkoaineisto<strong>jen</strong><br />
tuntemus ja markkinointi arviointiin<br />
heikoiksi ja tyydyttäviksi.<br />
Kirjasto<strong>jen</strong> asiakkailleen tarjoamat verkkoaineistot<br />
ovat vain yksi osa niiden tietoyhteiskuntatehtävää.<br />
Kirjasto<strong>jen</strong> tehtävänä kokonaisuudessaan on tuottaa,
Verkkokysely verkkoaineisto<strong>jen</strong> hankinnasta ja<br />
käytöstä kuntien yleisille kirjastoille, syksy 2011,<br />
vastausprosentti 100<br />
Avoimissa oppimisympäristöissä aktiivisiksi kansalaisiksi.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön valtakunnallinen<br />
ESR-kehittämisohjelma 2007-2013. http://<br />
www.minedu.fi/export/sites/default/OPM/EU-asiat/<br />
EU-rakennerahastot/ohjelmat/Kehittamisohjelmat/<br />
Avoimissa_oppimisymparistoissa_aktiiviseksi_kansalaiseksi_kehittamisohjelma.pdf<br />
Opetusministeriön kirjastopolitiikka 2015: Yleiset<br />
kirjastot, kansalliset strategiset painoalueet. Opetusministeriön<br />
julkaisuja 2009:32, Helsinki 2009.<br />
http://www.minedu.fi/export/sites/default/OPM/Kirjastot/linjaukset_ja_hankkeet/Liitteet/kirjastopolitiikka2015.pdf<br />
The Public Libraries in the Knowledge Society. Summary<br />
from the committee on public libraries in the<br />
knowledge society. Danish Agency for Libraries and<br />
Media, 2010. http://www.bibliotekogmedier.dk/fileadmin/publikationer/publikationer_engelske/Reports/<br />
The_public_libraries_in_the_knowledge_society._<br />
Summary.pdf<br />
Tuottava ja uudistuva Suomi – Digitaalinen agenda<br />
vuosille 2011–2020: Valtioneuvoston selonteko<br />
eduskunnalle. http://www.lvm.fi/c/document_library/get_file?folderId=964902&name=DLFE-11408.pdf&title=Selonteko.%20Tuottava%20ja%20uudistuva%20Suomi%20%E2%80%93%20Digitaalinen%20agenda%20vuosille%202011-2020<br />
Pääministeri Jyrki Kataisen hallitusohjelma<br />
22.6.2011. http://valtioneuvosto.fi/hallitus/hallitusohjelma/fi.jsp<br />
Suomen yleisten kirjasto<strong>jen</strong> tilastot. Helsinki, Opetusministeriö.<br />
http://tilastot.kirjastot.fi<br />
Sähköiset sisällöt kirjastoihin – hanke. Helsingin kaupunginkirjasto<br />
– Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> keskuskirjasto.<br />
http://hankkeet.kirjastot.fi/node/185<br />
Toiminta- ja taloussuunnitelma 2013-2016, Opetus-<br />
ja kulttuuriministeriö. Opetus- ja kulttuuriministeriön<br />
julkaisuja 2012:9, Helsinki 2012. http://www.minedu.<br />
80 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
fi/export/sites/default/OPM/Julkaisut/2012/liitteet/<br />
okm9.pdf?lang=fi<br />
Uudistuva, ihmisläheinen ja kilpailukykyinen Suomi.<br />
Kansallinen tietoyhteiskuntastrategia 2007-2015.<br />
Edita, 2006. http://www.ar<strong>jen</strong>tietoyhteiskunta.fi/files/34/Kansallinen_tietoyhteiskuntastrategia.pdf<br />
Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> kansallinen käyttäjäkysely 2010.<br />
Kansalliskirjasto, 2010. http://www.kansalliskirjasto.<br />
fi/attachments/5zeol7ZX9/5piPTxSqb/Files/Current-<br />
File/Yleiset_yhteenveto_2010.pdf<br />
Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> laatusuositus. Opetus- ja kulttuuriministeriön<br />
julkaisuja 2010:20, Helsinki 2010.<br />
http://www.minedu.fi/export/sites/default/OPM/Julkaisut/2010/liitteet/OKM20.pdf?lang=fi<br />
Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> neuvoston strategia 2011-2016.<br />
Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> neuvosto, 2010. http://www.kirjastot.fi/File/aca26e87-a1eb-4925-8c56-0491d5751bcf/<br />
Ykn-strategia-kirjastoversio-fin.pdf
4.5. Kuntien yleisen kulttuuritoiminnan ja valtionosuuslaitosten<br />
palvelut<br />
Johtopäätökset<br />
Kulttuuripalvelu<strong>jen</strong> organisoinnin ja tuottamisen tavat ovat kunnissa moninaiset ja vaihtelu kuntien välillä suurta.<br />
<strong>Lapin</strong> maakunnan kunnista kaksi kolmasosaa käyttää alle yhden henkilötyövuoden yleiseen kulttuuritoimeen. Kunnissa<br />
on henkilökuntaa varsin vähän. Henkilöstön tulisi olla hyvin koulutettua ja ammattitaitoista, jotta se pystyisi<br />
vastaamaan muuttuvaan toimintaympäristöön.<br />
Kaikissa kunnissa järjestetään yleistä kulttuuritoimintaa. Yleisen kulttuuritoimen asukaskohtaisissa nettokustannuksissa<br />
on mittavia kuntakohtaisia eroja. Vuonna 2009 lähes puolessa <strong>Lapin</strong> kunnista yleisen kulttuuritoimen nettokäyttökustannukset<br />
olivat 6–15 euroa asukasta kohden. Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset olivat alle 16<br />
euroa asukasta kohden 15 kunnassa. Lapissa yleisen kulttuuritoimen keskimääräiset nettokustannukset olivat vuonna<br />
2010 alle puolet valtakunnallisesta keskiarvosta. Vuosina 2005–2010 yleisen kulttuuritoimen keskimääräiset<br />
nettokustannukset ovat pysyneet maakunnassa lähes samansuuruisina.<br />
Vuonna 2009 museoiden, teattereiden ja orkestereiden nettokustannukset olivat Lapissa 1–114 euroa asukasta kohden.<br />
Yleisen kulttuuritoimen sekä museoiden, teattereiden ja orkestereiden yhteenlasketut nettokäyttökustannukset<br />
nousivat korkeimmiksi maakuntakeskuksessa, johon valtionosuuslaitokset pääosin keskittyvät. Tilastoinnin pohjalta<br />
ei saa selkeää kuvaa yleisen kulttuuritoiminnan kokonaisvolyymista, koska tilastotiedot eivät ole yhteneväisiä.<br />
Valtionosuuslaitosten maantieteellinen saavutettavuus vaihtelee <strong>Lapin</strong> maakunnassa. Maakunnan alueella jäi kuntia<br />
ja kuntien asukkaita valtionosuuslaitosten palvelu<strong>jen</strong> saavutettavuuden ulkopuolelle.<br />
Valtionosuusteattereita ja -orkestereita toimii <strong>Lapin</strong> alueella vain Kemin ja Rovaniemen kaupungeissa. Valtionosuusmuseoita<br />
sijaitsee (valtionosuuslaitoksista kattavimmin) myös asukasluvultaan pienemmissä kunnissa.<br />
Yleinen kulttuuritoimi ja valtionosuuslaitosten toiminta kohdentuu epätasa-arvoisesti <strong>Lapin</strong> alueella. Täten hallitusohjelman<br />
linjaus kulttuuripalvelu<strong>jen</strong> tasa-arvoisesta ja tasa-laatuisesta saatavuudesta ja saavutettavuudesta ei<br />
toteudu.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Kuntien on noudatettava valtakunnallisen kuntien yleisen kulttuuritoiminnan ja valtionosuuslaitosten palvelu<strong>jen</strong><br />
arvioinnin suosituksia: Vähintään päätoiminen (100 %) kulttuuritoimen työntekijä kunnassa, jonka asukasluku on<br />
5 000–24 999, lisäksi johtava kulttuuritoimen työntekijä (100 %) kunnassa, jonka asukasluku ylittää 25 000 asukasta.<br />
Yhdistelmävirka tai -toimi kunnassa, jonka asukasluku on alle 5 000 asukasta (suositus 0,5 htv, minimi 0,3 htv).<br />
Suositus määrittelee käytettävää henkilötyövuosimäärää, ei kulttuuripalvelu<strong>jen</strong> järjestämistapaa. Kunta voi järjestää<br />
kulttuuripalvelut esimerkiksi toisen kunnan kanssa tai ostopalveluna yhdistykseltä tai yritykseltä. Olennaista on,<br />
että kunnassa on riittävät ja asiantuntevat henkilöstöresurssit palvelu<strong>jen</strong> tuottamiseen tai tilaamiseen. Suosituksia<br />
tarkistetaan tarvittaessa kuntauudistuksen etenemisen mukaan.<br />
81
Tilastokeskus ja opetus- ja kulttuuriministeriö koordinoivat kuntien kulttuuritoiminnan tilastotiedon tuotantoa, jotta<br />
se olisi paremmin vertailukelpoista erityisesti yleisen kulttuuritoiminnan osalta. Tiedontuotannosta vastaavat kunnat.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriö käynnistää selvityksen yleisen kulttuuritoimen henkilöstön koulutustarpeista.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriö käynnistää selvityksen yleisen kulttuuritoiminnan sisällöstä, muun muassa kuntien myöntämistä<br />
avustuksista kolmannelle ja yksityiselle sektorille. Tiedontuotannosta vastaavat kunnat.<br />
Taide- ja kulttuurilaitokset ja opetus- ja kulttuuriministeriö toteuttavat selvityksen valtionosuuslaitosten kiertuetoiminnan<br />
kattavuudesta eri maakunnissa.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Kuntien kulttuuripalveluiden<br />
resurssit<br />
Valtionosuuslaitosten (museot,<br />
teatterit, orkesterit) saavutettavuus<br />
maantieteellisesti<br />
Johdanto<br />
Kuinka paljon kunnalla on<br />
käytettävissään henkilötyövuosia<br />
yleisen kulttuuritoiminnan<br />
järjestämiseen?<br />
Kuinka paljon kunta käyttää<br />
varoja yleisen kulttuuritoiminnan<br />
järjestämiseen?<br />
Kuinka paljon kunta käyttää<br />
varoja kulttuuripalveluiden tuottamiseen<br />
kokonaisuudessaan?<br />
Miten valtionosuuden piiriin<br />
kuuluvat kulttuuri- ja taidelaitokset<br />
sijaitsevat ja ovat saavutettavissa?<br />
Kuinka suuri osuus väestöstä<br />
asuu enintään 30 kilometrin<br />
etäisyydellä valtionosuuslaitosten<br />
palveluista?<br />
Kulttuuritoimen arviointikohteena oli kuntien kulttuuripalvelu<strong>jen</strong><br />
tuottaminen. Kulttuuripalvelut rajattiin<br />
arviointiasetelmaa määritettäessä kuntien<br />
yleisen kulttuuritoiminnan sekä taiteen ja kulttuurin<br />
valtionosuuslaitosten (museot, teatterit, orkesterit)<br />
tuottamiin palveluihin. Nämä palvelut perustuvat<br />
lainsäädäntöön: laki kuntien kulttuuritoiminnasta<br />
(728/1992), museolaki (729/1992) sekä teatteri- ja or-<br />
82 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Yleisen kulttuuritoimen henkilötyövuosimäärä,<br />
htv/kunta.<br />
Kunnan yleisen kulttuuritoimen<br />
nettokäyttökustannukset,<br />
€/asukas.<br />
Kunnan kulttuuritoiminnan<br />
kokonaisnettokäyttökustannukset<br />
(yleinen kulttuuritoimi sekä<br />
museot, teatterit ja orkesterit),<br />
€/asukas.<br />
Valtionosuuslaitosten sijainti<br />
ja saavutettavuus enintään<br />
30 kilometrin etäisyydellä.<br />
Maakunnan valtionosuuslaitosten<br />
osuus (% koko maan<br />
määrästä) verrattuna asukasmäärään<br />
(% osuus koko maan<br />
asukasmäärästä).<br />
Enintään 30 kilometrin<br />
etäisyydellä lähimmästä valtionosuuslaitoksesta<br />
asuvan<br />
väestön osuus alueen väestöstä.<br />
Kulttuuripalveluja on saatavilla<br />
alueellisesti.<br />
Kulttuuripalvelu<strong>jen</strong> organisoimiseksi<br />
on riittävät resurssit.<br />
Valtionosuuslaitosten palveluja<br />
on saatavilla alueellisesti.<br />
kesterilaki (730/1992). Myös muilla lainsäädäntöön<br />
perustuvilla palveluilla, kuten kansalaisopistoilla, taiteen<br />
perusopetuksella ja kirjastoilla on tärkeä merkitys<br />
kulttuuripalvelu<strong>jen</strong> tuottamisessa. Nämä palvelut<br />
on rajattu tämän arvioinnin ulkopuolelle. Kirjastoja<br />
tarkastellaan <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arvioinnissa omana kokonaisuutenaan.<br />
Kunnat vastaavat kulttuurin <strong>peruspalvelu</strong>ista<br />
alueellaan. Laki kuntien kulttuuritoiminnasta tuli en-
simmäisen kerran voimaan vuonna 1981. Lain tärkein<br />
tavoite oli kulttuuritoiminnan vakiinnuttaminen osaksi<br />
kunnan tehtäväkenttää. Voimassa oleva laki kuntien<br />
kulttuuritoiminnasta (728/1992) määrittää kunnan<br />
tehtäväksi edistää, tukea ja järjestää kulttuuritoimintaa<br />
kunnassa. Lain mukaan kunnan on myös järjestettävä<br />
kunnan asukkaille mahdollisuuksia taiteen perusopetukseen<br />
sekä harrastusta tukevaan opetukseen<br />
taiteen eri aloilla. Kulttuuritoiminnalla tarkoitetaan<br />
laissa taiteen harjoittamista ja harrastamista, taidepalvelu<strong>jen</strong><br />
tarjontaa ja käyttöä, kotiseututyötä sekä<br />
paikallisen kulttuuriperinteen vaalimista ja edistämistä.<br />
Hallitusohjelman mukaan kulttuuripalvelu<strong>jen</strong> on<br />
oltava tasa-arvoisesti ja tasalaatuisesti kaikkien saatavilla.<br />
Kulttuurilla on keskeinen asema yhteiskuntaa<br />
rakennettaessa. Kulttuurilla on paitsi itseisarvoinen<br />
asemansa, myös merkittäviä vaikutuksia kansantalouteen<br />
sekä yksilöiden hyvinvointiin.<br />
Yleiseen kulttuuritoimintaan myönnetään valtionosuutta<br />
(ns. kulttuurieuro) valtionvarainministeriöstä.<br />
Museoiden, teattereiden ja orkestereiden valtionosuudet<br />
muodostavat merkittävän osan opetus- ja<br />
kulttuuriministeriön talousarviosta, lähes 30 prosenttia<br />
taiteen ja kulttuurin osuudesta. Kuntien oma rahoitus<br />
on tärkeä taide- ja kulttuurilaitoksille ja yleisestä<br />
kulttuuritoiminnasta se muodostaa olennaisen osan.<br />
Kulttuurin rahoituksessa on eroja kuntien välillä.<br />
Kuntien kulttuuritoiminnan tuki- ja kehittämispolitiikka<br />
-julkaisussa tarkastellaan kuntien yleisen<br />
kulttuuritoimen nettokäyttökustannuksia. Vuonna<br />
2009 Suomessa oli 348 kuntaa. Niiden yleisen kulttuuritoimen<br />
nettokäyttökustannukset asukasta kohden<br />
vaihtelivat miinus kahdesta 70 euroon. Eniten rahaa<br />
(yli 15euroa/asukas) käyttävien joukkoon kuului 74<br />
kuntaa. Lähes puolet suomalaisista asui kunnassa,<br />
jossa yleisen kulttuuritoimen nettokäyttökustannukset<br />
asukasta kohden olivat 15 euroa tai vähemmän.<br />
Suurimmassa osassa kuntia yleiseen kulttuuritoimeen<br />
osoitettu kokonaisrahoitus ylittää kuitenkin selvästi<br />
valtionosuuden määrän.<br />
1 Kuntien ja kuntayhtymien talous- ja toimintatilastossa on ko. luokka<br />
jaettu kolmeen eri luokkaan: museot, teatterit ja orkesterit. Kuitenkin<br />
kaikille saatavilla olevassa tilastossa luokat on yhdistetty yhdeksi luokaksi<br />
ja sen vuoksi arvioinnissa puhutaan kolmen luokan sijaan yhdestä<br />
luokasta.<br />
Arvioinnissa <strong>Lapin</strong> maakunnan kuntien kulttuuripalvelu<strong>jen</strong><br />
resursseja tarkastellaan yleisen kulttuuritoimen<br />
henkilötyövuosien sekä kuntien kulttuuritoiminnan<br />
nettokustannusten kautta. Valtionosuuden<br />
piiriin kuuluvien kulttuuri- ja taidelaitosten osalta<br />
tarkastellaan lisäksi niiden alueellista sijaintia ja saavutettavuutta.<br />
Tarkastelussa hyödynnetään Tilastokeskuksen<br />
Kuntien ja kuntayhtymien talous- ja toimintatilastoa<br />
2009, johon kunnat toimittivat tiedot mm. kulttuurin<br />
kustannuksista. Tietoja täydentävänä aineistona käytetään<br />
elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten ja<br />
opetus- ja kulttuuriministeriön yhteistyössä tuottamaa<br />
Kulttuuritoimijoiden, luovan talouden ja palvelutuotannon<br />
toimintaedellytykset Suomessa alueittain<br />
-politiikka-analyysin aineistoa, joka on vuodelta 2007.<br />
Kuntien kirjaustavat vaihtelevat, joten tiedot kulttuuritoiminnan<br />
kustannuksista ovat jossain määrin puutteellisia.<br />
Kokonaiskuvan saamista kuntien yleisestä<br />
kulttuuritoimesta vaikeuttaa entisestään se, että siihen<br />
kuuluvia kustannuksia kirjataan sekä yleisen kulttuuritoiminnan<br />
että museoiden, teattereiden ja orkestereiden<br />
luokkaan 1 . Jälkimmäisessä ei ole eroteltu valtionosuuslaitosten<br />
kustannuksia muusta toiminnasta.<br />
Tiedontuotannon ero<strong>jen</strong> vuoksi asukaskohtaisista nettokustannuksista<br />
ei voida tehdä suoria johtopäätöksiä<br />
kunnan kulttuuritarjonnan määrästä tai laadusta. Valtionosuuslaitoksien<br />
lukumäärää koskevat tiedot ovat<br />
vuodelta 2011. Arviointiluonnos lähetettiin kommenttikierrokselle<br />
<strong>Lapin</strong> elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukseen,<br />
<strong>Lapin</strong> taidetoimikuntaan ja <strong>Lapin</strong> liittoon.<br />
Syrjäytymisen ehkäisyn kannalta<br />
<strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Kulttuuritoiminta rakentaa yhteisöllisyyttä ja vahvistaa<br />
identiteettiä. Alueelliset erot kulttuurin kulutuksessa<br />
ovat Suomessa EU-maiden suurimpia tiheään ja<br />
harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden välillä. Kulttuuripalvelu<strong>jen</strong><br />
tarjonta on niukkaa pääkaupunkiseudun ja maakuntakeskusten<br />
ulkopuolella, mikä tarkoittaa esimerkiksi<br />
sitä, että valtionosuuslaitosten palveluja on tarjolla<br />
vähän taajaan asutuissa ja maaseutumaisissa kunnissa<br />
<strong>Lapin</strong> alueella. Osallisuuden ja osallistamisen kehittäminen<br />
edellyttää tiheää palveluverkkoa ja liikkuvien<br />
ja sähköisten palvelu<strong>jen</strong> kehittämistä. Kulttuuripalve-<br />
83
lu<strong>jen</strong> käytön erilaistuminen näkyy paitsi alueellisissa,<br />
myös sosiaaliryhmien välisissä eroissa. Asiakkaiden<br />
varattomuus tai vähävaraisuus ei saisi olla este kulttuuripalvelu<strong>jen</strong><br />
käytölle. Kulttuuripalvelut ovat kuntalaisille<br />
perus- ja lähipalveluja, joiden saatavuus ja<br />
saavutettavuus olisi mahdollistettava kaikissa kunnissa.<br />
Kulttuuripalveluista kansalaisopisto- ja kirjastopalveluja<br />
on tarjolla koko maassa.<br />
Kulttuurin ala on kuntien hyvinvointipalvelu<strong>jen</strong><br />
tuottaja ja merkittävä työllistäjä. Vuonna 2008<br />
kulttuurin toimialoilla työskenteli eri ammateissa<br />
4,3 prosenttia Suomen koko työllisestä työvoimasta.<br />
Kulttuuripalvelu<strong>jen</strong> merkitys osana Suomen kansantaloutta<br />
onkin merkittävämpi kuin usein ajatellaan.<br />
Kulttuurityövoiman osuus oli vuonna 2009 Euroopan<br />
unionin tilastovirasto Eurostatin mukaan Suomessa<br />
EU-maiden korkeimpia. Kulttuurin tuotanto, talous<br />
ja palvelut keskittyvät käytännössä suuriin kaupunkeihin.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön politiikka-analyysissa<br />
2 on tarkasteltu kulttuuritoimialo<strong>jen</strong> työllisten<br />
osuutta ELY-alueittain. Vuonna 2007 kulttuuritoimialat<br />
työllistivät <strong>Lapin</strong> maakunnassa 1,9 prosenttia toimialan<br />
työllisistä koko maassa. Verrattuna koko maahan<br />
kulttuurialat olivat Lapissa varsin pieni toimiala.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Kuntien kulttuuritoimintaan vaikuttavat kuntarakenteen<br />
muutokset. Hallitusohjelman mukaan toteutetaan<br />
laaja kuntauudistus, jonka tavoitteena on vahvoihin<br />
peruskuntiin pohjautuva elinvoimainen kuntarakenne.<br />
Kuntien erilaistuminen tuo haasteita paikallisen<br />
kulttuuritoiminnan kehittämiselle. Haasteena ovat<br />
erityisesti alueet, joissa kulttuuripalveluja on jo nyt<br />
heikosti tarjolla.<br />
2 Kulttuuritoimijoiden, luovan talouden ja palvelutuotannon toimintaedellytykset<br />
Suomessa alueittain. Opetus- ja kulttuuriministeriön politiikka-analyysejä<br />
2011:1. Analyysissä esitetyt luvut pohjautuvat Tilastokeskuksen<br />
Alueiden kulttuurit 2009 -julkaisuun.<br />
84 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kuinka paljon kunnalla on<br />
käytettävissään henkilötyövuosia<br />
yleisen kulttuuritoiminnan<br />
järjestämiseen?<br />
<strong>Lapin</strong> alueella kaksi kolmasosaa kunnista<br />
käytti vuonna 2011 alle yhden henkilötyövuoden<br />
yleiseen kulttuuritoimeen.<br />
Kunnan tehtävänä on edistää, tukea ja järjestää kulttuuritoimintaa<br />
kunnassa. Kulttuuritoiminnan järjestämisen<br />
tavat vaihtelevat kuntien välillä: kunnassa voi<br />
toimia päätoiminen tai sivutoiminen kulttuuritoimen<br />
työntekijä tai kulttuuripalvelut voidaan toteuttaa ostopalveluna<br />
tai yhteistyössä toisen kunnan tai muun<br />
toimijan kanssa.<br />
Vuonna 1981 Opetusministeriö suositteli kunnille,<br />
että 4 000 asukasta ylittävässä kunnassa olisi<br />
ainakin yksi yleisen kulttuuritoimen työntekijä ja että<br />
yli 25 000 asukkaan kunnassa olisi kulttuuriohjaajan/<br />
sihteerin lisäksi myös johtajan ja taideohjaajan päävirka.<br />
Alle 4000 asukkaan kunnille suositeltiin sivu-<br />
tai yhdistelmävirkaa.<br />
Kuva 4.5.1. Yleiseen kulttuuritoimeen kohdistuvat henkilötyövuodet<br />
Lapissa vuoden 2011 lopulla.<br />
>= 1<br />
< 1
Taulukko 4.5.1. Yleiseen kulttuuritoimeen kohdistuvat henkilötyövuodet<br />
Lapissa vuoden 2011 lopulla.<br />
Henkilötyövuodet Kuntien lkm<br />
≥ 10 0<br />
5–9,9 1<br />
2–4,9 1<br />
1–1,9 5<br />
0,6–0,9 0<br />
0,2–0,5 9<br />
< 0,2 5<br />
Yhteensä 21<br />
Lähde: Kysely kunnille 2011<br />
1990-luvun laman seurauksena useat kunnat<br />
koko Suomessa vähensivät yleisen kulttuuritoimen<br />
työntekijöitä: virat vähenivät vuosien 1992–1996 aikavälillä<br />
liki 17 prosenttia. Eniten virkoja katosi alle<br />
15 000 asukkaan kunnissa, joissa liki joka toisessa<br />
lakkautettiin kulttuurisihteerin virka. 2000-luvun aikana<br />
useassa kunnassa tilanne on joko korjattu lamaa<br />
edeltävälle tasolle tai jopa sitä paremmaksi. <strong>Lapin</strong><br />
kunnista Kittilässä ja Sodankylässä yleisen kulttuuritoimen<br />
henkilötyövuodet supistuivat 1990-luvulla,<br />
mutta niitä on kasvatettu sen jälkeen. Rovaniemi ja<br />
Tornio edustavat kuntia, jotka ovat vahvistaneet yleisen<br />
kulttuuritoimensa henkilöstöä 2000-luvun aikana.<br />
Yleisen kulttuuritoimen henkilötyövuosia koskevat<br />
tiedot (Kuva 4.5.1.) keräsi Kuntien kulttuuritoiminnan<br />
kehittämishanke (KUULTO) marras–joulukuussa<br />
2011 alueellisten taidetoimikuntien avulla.<br />
Suurella osalla osittain yleiselle kulttuuritoimelle työtä<br />
tekevistä ei ole määritelty työaikajakoa eri tehtävien<br />
kesken. Tästä johtuen usean yhdistelmäviranhoitajan<br />
ja oman toimen ohella työskentelevän työntekijän<br />
henkilövuosiosuudet ovat arvioita.<br />
<strong>Lapin</strong> alueella seitsemän kuntaa käytti yleiseen<br />
kulttuuritoimeen yhden henkilötyövuoden tai enemmän<br />
(Taulukko 4.5.1.). Yleisen kulttuuritoimen järjestämistä<br />
ei ollut toteutettu ostopalveluna yhdessäkään<br />
<strong>Lapin</strong> alueen kunnassa. Henkilövuosien määrä<br />
oli suurin Rovaniemellä, missä oli yksi yleisen kulttuuritoimen<br />
henkilötyövuosi noin 12 000 asukasta<br />
kohden vuonna 2011. Toiseksi suurin henkilötyövuosien<br />
määrä oli Torniossa, missä oli yksi yleisen<br />
kulttuuritoimen henkilötyövuosi noin 11 300 asukasta<br />
kohden. 1980-luvun henkilöstösuositukseen alueella<br />
ylsi edellisten lisäksi muun muassa Inari ja runsaan<br />
4000 asukkaan Salla. Alle 4000 asukkaan kunnista<br />
henkilöstöön oli resursoinut vähintään suositusta mukaillen<br />
Pelkosenniemi ja Savukoski. Asukaslukuun<br />
suhteutettu henkilötyövuosimäärä vaihteli paljon eri<br />
kuntien välillä. <strong>Lapin</strong> alueella oli keskimäärin yksi<br />
yleisen kulttuuritoimen henkilötyövuosi noin 12 300<br />
asukasta kohden. Koko Manner-Suomessa oli yksi<br />
yleisen kulttuuritoimen henkilötyövuosi noin 13 500<br />
asukasta kohden.<br />
Valtaosa Suomen kunnista hoitaa yleisen kulttuuritoimen<br />
alle yhdellä henkilötyövuodella. <strong>Lapin</strong><br />
alueella kaksi kolmasosaa kunnista käytti vuonna<br />
2011 alle yhden henkilötyövuoden yleiseen kulttuuritoimeen.<br />
Näistä kunnista suurin osa käytti yleiseen<br />
kulttuuritoimeen 0,2–0,5 henkilötyövuotta. Valtakunnallisesti<br />
vertailtuna Lapissa yleiseen kulttuuritoimeen<br />
alle yhden henkilötyövuoden käyttävien<br />
kuntien osuus alueen kunnista oli lähes samaa tasoa<br />
kuin Itä-Suomen, Lounais-Suomen ja Länsi- ja Sisä-<br />
Suomen alueilla.<br />
Kuinka paljon kunta käyttää<br />
varoja yleisen kulttuuritoiminnan<br />
järjestämiseen?<br />
Lähes puolessa <strong>Lapin</strong> alueen kunnista yleisen<br />
kulttuuritoimen nettokäyttökustannukset olivat<br />
6–15 euroa/asukas vuonna 2009. Yleisen<br />
kulttuuritoimen keskimääräiset nettokustannukset<br />
olivat maakunnassa alle puolet valtakunnallisesta<br />
keskiarvosta vuonna 2010.<br />
Kunnalle myönnetään valtionosuutta kulttuuritoimintaan<br />
<strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> valtionosuudesta säädetyn lain<br />
mukaan. Kuntien valtionosuusjärjestelmä uudistui<br />
vuoden 2010 alusta, jolloin opetus- ja kulttuuriministeriön<br />
hallinnonalalta siirtyivät pääosa esi- ja perusopetuksen<br />
valtionosuuksista sekä kirjastotoimen ja<br />
kuntien yleisen kulttuuritoimen ja asukasperusteisesti<br />
rahoitettavan taiteen perusopetuksen valtionosuudet<br />
valtiovarainministeriöön. Mallin ulkopuolelle jäivät<br />
85
Taulukko 4.5.2. Yleisen kulttuuritoimen nettokäyttökustannukset (€/asukas) Lapissa vuonna 2009.<br />
Nettokäyttökustannukset €/asukas Kuntien lkm Kuntien koko<br />
Alle 1 0<br />
1 1 2 000–5 000 asukasta – 1 kunta<br />
2 1 1 000–2 000 asukasta – 1 kunta<br />
3–5 4 1 000–2 000 asukasta – 1 kunta<br />
2 000–5 000 asukasta – 3 kuntaa<br />
6–15 9 alle 5 000 asukasta – 4 kuntaa<br />
5 000–10 000 asukasta – 2 kuntaa<br />
Yli 20 000 asukasta – 3 kuntaa<br />
16–70 6 1 000–2 000 asukasta – 1 kunta<br />
2 000–5 000 asukasta – 2 kuntaa<br />
5 000–10 000 asukasta – 3 kuntaa<br />
Yhteensä 21<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
opetus- ja kulttuuriministeriön talousarviosta maksettavat<br />
valtionosuudet kulttuuri- ja taidelaitoksille sekä<br />
taiteen perusopetuksen tuntiperusteinen valtionosuus.<br />
Kuntia motivoidaan kulttuuritehtäviin taloudelliseen<br />
kantokykyyn suhteutetulla kustannusperusteisella<br />
valtionosuudella. Kuntien kulttuuritoiminnan laskennallisen<br />
valtionosuuden perustana on laskennallinen yksikköhinta<br />
3,5 euroa/asukas. Siihen maksettiin vuonna<br />
2011 valtionosuutta 34,11 prosenttia eli 1,19 euroa/asukas.<br />
Vuonna 2009 valtionosuus oli 1,04 euroa asukas.<br />
Talous- ja toimintatilaston luokitusten mukaan<br />
yleisen kulttuuritoimen luokkaan kuuluu muu kunnan<br />
järjestämä kulttuuritoiminta, jonka tarkoituksena on<br />
kulttuuriharrastusten ja -palvelu<strong>jen</strong> tarjonta ja tukeminen.<br />
Muuhun kulttuuritoimintaan ei lueta museo- ja<br />
näyttelytoimintaa, teatteri-, tanssi- ja sirkustoimintaa<br />
sekä musiikkitoimintaa, joiden kustannukset on kirjattu<br />
omaan tehtäväluokkaansa. Yleisen kulttuuritoimen<br />
kuluihin kuuluvat yleiseen kulttuuritoimeen luettavan<br />
86 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
henkilöstön palkkauksesta ym. aiheutuvat menot sekä<br />
kulttuurikeskusten toiminnasta aiheutuvat kulut. Lisäksi<br />
mukaan luetaan kaikki kulttuuritoimen ja muiden<br />
hallintokuntien kulttuuritapahtumille sekä kulttuuritoiminnalle<br />
myönnetyt avustukset lukuun ottamatta<br />
museo- ja näyttelytoiminnan, teatteri-, tanssi- ja sirkustoiminnan<br />
sekä musiikkitoiminnan avustuksia.<br />
Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset vaihtelivat<br />
vuonna 2009 kunnasta riippuen (Taulukko<br />
4.5.2.). Nettokustannukset lasketaan vähentämällä<br />
käyttökustannuksista käyttötuotot 3 . Vuonna 2009 valtionosuuden<br />
laskennallinen määrä (3,5 euroa) alittui<br />
kolmessa kunnassa. Lähes puolessa <strong>Lapin</strong> alueen<br />
kunnista yleisen kulttuuritoimen nettokäyttökustannukset<br />
olivat 6–15 euroa/asukas. Yleisen kulttuuritoimen<br />
nettokustannukset olivat alle 16 euroa asukasta<br />
kohden 15 kunnassa. Kuntien kokonaismäärä oli <strong>Lapin</strong><br />
maakunnassa 21. Korkeimmat yleisen kulttuuritoimen<br />
nettokustannukset, 16–70 euroa/asukas, olivat<br />
Sallassa, Ranualla, Inarissa, Sodankylässä, Kemijär-<br />
Taulukko 4.5.3. Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset keskimäärin (€/asukas) Lapissa ja koko maassa vuosina 2005–2010.<br />
2005 2006 2007 2008 2009 2010<br />
Lappi 12 11 10 10 11 11<br />
Koko maa 18 20 21 22 22 23<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
3 Kustannuksia suuremmat tuotot voivat myös kääntää nettokustannukset miinusmerkkisiksi.
vellä ja Savukoskella. Pitkät etäisyydet voivat selittää<br />
korkeampia nettokustannuksia osassa kuntia.<br />
Yleisen kulttuuritoiminnan asukaskohtaisia keskiarvoja<br />
voidaan tarkastella sekä maakuntakohtaisesti että<br />
valtakunnallisesti (Taulukko 4.5.3.). Koko Suomessa<br />
yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset olivat vuonna<br />
2010 keskimäärin 23 euroa/asukas 4 . Valtakunnallisen<br />
keskiarvon kohdalla eivät käy ilmi kuntakohtaiset<br />
erot. Lisäksi sitä nostaa etenkin Helsingin osuus. <strong>Lapin</strong><br />
maakunnassa yleisen kulttuuritoimen keskimääräiset<br />
nettokustannukset olivat vuonna 2010 alle puolet valtakunnallisesta<br />
keskiarvosta. Vuosina 2005–2010 yleisen<br />
kulttuuritoimen keskimääräiset nettokustannukset ovat<br />
pysyneet <strong>Lapin</strong> maakunnan alueella lähes samana.<br />
Kuinka paljon kunta käyttää varoja<br />
kulttuuripalvelu<strong>jen</strong> tuottamiseen<br />
kokonaisuudessaan?<br />
Yleisen kulttuuritoimen sekä museoiden,<br />
teattereiden ja orkestereiden yhteenlasketut<br />
nettokäyttökustannukset vaihtelivat huomattavasti<br />
<strong>Lapin</strong> maakunnassa. Kokonaisnettokustannukset<br />
nousivat korkeimmiksi pääosin<br />
maakuntakeskuksissa, joihin valtionosuuslaitokset<br />
ovat keskittyneet.<br />
Kunnat vastaavat kulttuurin <strong>peruspalvelu</strong>ista alueellaan.<br />
Kuntien ja kuntayhtymien talous- ja toimin-<br />
4 Kun lasketaan yhteen kaikkien kuntien asukaskohtaiset nettokustannukset<br />
(luokka 4195, Kuntien ja kuntayhtymien talous ja toiminta -tilasto)<br />
ja jaetaan summa kuntien määrällä, saadaan kustannusten keskiarvoksi<br />
Manner-Suomen kunnissa 11,7 euroa/asukas. Tilastokeskuksen sivuilla<br />
on laskettu koko maan asukaskohtainen keskiarvo vähentämällä koko<br />
maan yhteenlasketuista kulttuuritoimen käyttökustannuksista (luokka<br />
4186) käyttötuotot (luokka 4190) ja jakamalla tulos koko maan asukasmäärällä,<br />
jolloin kustannuksiksi Suomessa keskimäärin on saatu 22 euroa/asukas.<br />
5 Museo-, teatteri- ja orkesteritoiminta -luokkaan kuuluvat museo-, näyttely-,<br />
teatteri-, tanssi-, sirkus- ja musiikkitoiminta. Kustannuksiin sisältyvät<br />
kunnan oma toiminta ja vastaavan toiminnan tukeminen, kuten<br />
kunnan myöntämät avustukset yhteisöille, yhdistyksille ja yksittäisille<br />
taiteilijoille. Näyttelytoimintaan luetaan kuuluvaksi taidenäyttelyt sekä<br />
yleisemmin kulttuurialaan kuuluvat näyttelyt. Musiikkitoiminta sisältää<br />
mm. orkesteri- ja bänditoiminnan, oopperan, kuorot, esitysten järjestämisen<br />
sekä kunnan antamat avustukset.<br />
Kuva 4.5.2. Yleisen kulttuuritoimen sekä museoiden, teattereiden<br />
ja orkestereiden nettokäyttökustannukset Lapissa<br />
vuonna 2009.<br />
yli 100 €/asukas<br />
51 - 100 €/asukas<br />
21 - 50 €/asukas<br />
11 - 20 €/asukas<br />
5 - 10 €/asukas<br />
alle 5 €/asukas<br />
tatilastoissa on eritelty museo-, teatteri- ja orkesteritoiminta<br />
5 sekä muu kulttuuritoiminta (yleinen<br />
kulttuuritoiminta) -luokat. Nämä muodostavat kuntien<br />
kulttuuripalvelu<strong>jen</strong> kokonaisnettokäyttökustannukset.<br />
Lisäksi kunnat käyttävät varoja kirjasto<strong>jen</strong>,<br />
kansalaisopisto<strong>jen</strong> ja taiteen perusopetuksen tuottamiseen<br />
ja ylläpitämiseen.<br />
Vuonna 2009 129 kuntaa ei ilmoittanut kuntien ja<br />
kuntayhtymien talous- ja toimintatilastoon museoiden,<br />
teattereiden ja orkestereiden kustannuksia. Tilastointieroista<br />
johtuen tämä ei tarkoita, että näissä kunnissa<br />
ei olisi ollenkaan kyseistä toimintaa. Vuonna 2009<br />
museoiden, teattereiden ja orkestereiden nettokustannukset<br />
olivat <strong>Lapin</strong> maakunnassa 1–114 euroa/asukas.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön julkaiseman politiikka-analyysin<br />
mukaan vuonna 2007 <strong>Lapin</strong> alueen<br />
kuntien kulttuuritoimen nettokustannukset olivat 116<br />
euroa asukasta kohden. Kulttuuritoimen nettokustannukset<br />
olivat maan keskiarvoa (120 euroa/asukas)<br />
alhaisemmat. Yleisen kulttuuritoimen sekä museoiden,<br />
teattereiden ja orkestereiden yhteenlasketut nettokäyttökustannukset<br />
vaihtelivat huomattavasti <strong>Lapin</strong><br />
alueella (Kuva 4.5.2).<br />
87
<strong>Lapin</strong> maakunnassa oli vuonna 2009 viisi kuntaa,<br />
joissa yleisen kulttuuritoimen sekä museoiden,<br />
teattereiden ja orkestereiden yhteenlasketut nettokäyttökustannukset<br />
olivat alle 5 euroa/asukas. Kokonaisnettokustannuksiin<br />
yli 100 euroa asukasta kohden<br />
käytti Kemi. Toiseksi korkeimmat kokonaisnettokustannukset<br />
olivat Rovaniemellä 67 euroa asukasta kohden.<br />
Asukastiheys ei korreloi yleisen kulttuuritoimen<br />
nettokustannusten kanssa mutta sen sijaan se vaikuttaa<br />
museoiden, teattereiden ja orkestereiden nettokustannuksiin.<br />
Kokonaisnettokustannukset nousivatkin<br />
korkeimmiksi pääosin maakuntakeskuksissa, joihin<br />
valtionosuuslaitokset ovat keskittyneet. Kuntien kulttuuritoimen<br />
kokonaisnettokäyttökustannukset vaihtelivat<br />
koko Manner-Suomessa 13–165 euroa/asukas.<br />
Miten valtionosuuden piiriin kuuluvat<br />
kulttuuri- ja taidelaitokset sijaitsevat ja<br />
ovat saavutettavissa?<br />
Taide- ja kulttuurilaitosten alueellinen<br />
saatavuus vaihteli <strong>Lapin</strong> maakunnassa.<br />
Valtionosuutta saavia museoita sijaitsi<br />
valtionosuuslaitoksista kattavimmin<br />
keskusten ulkopuolella. Valtionosuusorkesterit<br />
ja -teatterit sijaitsivat<br />
Rovaniemen ja Kemin kaupungeissa.<br />
Valtion tuki taide- ja kulttuurilaitoksille oli harkinnanvaraista<br />
vuoteen 1992, jolloin tulivat voimaan teatteri-<br />
ja orkesterilaki sekä II museolaki, joka korvasi<br />
vuonna 1988 säädetyn lain. Lain mukaan kulttuurilaitoksen<br />
ylläpitäjälle osoitettava tuki perustuu laitoksen<br />
laskennallisiin henkilötyövuosiin. Kulttuurilaitoksen<br />
ylläpitäjä voi olla kunta tai kuntayhtymä, yksityinen<br />
yhteisö tai säätiö. Valtionosuus (37 %) suhteutetaan<br />
henkilötyövuoden hintaan, joka tarkistetaan määräajoin<br />
kustannuskehitystä vastaavaksi.<br />
Vuonna 2005 hyväksytyn opetus- ja kulttuuritoimen<br />
rahoituslain uudistuksen ja valtionosuuksien yksikköhinnan<br />
kasvattamisen myötä museoiden, teattereiden<br />
ja orkestereiden valtionosuudet kasvoivat vuosina<br />
2008–2010 lähes 80 prosenttia. Taide- ja kulttuurilaitoksille<br />
maksettavat valtionosuudet ohjataan taidelai-<br />
88 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
toksen ylläpitäjälle, joka voi olla kunta tai yksityisoikeudellinen<br />
yhteisö. Valtionosuudet maksetaan suoraan<br />
yksityisoikeudelliselle yhteisölle, mutta kunnille valtionosuudet<br />
maksetaan kokonaisuutena, jolloin kunta<br />
voi päättää itse valtionosuuksien kohdentumisesta.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriö hyväksyy museon,<br />
teatterin tai orkesterin valtionosuuteen oikeutetuksi<br />
valtion talousarvion rajoissa. Vuonna 2011 valtionosuutta<br />
sai koko Suomessa yhteensä 125 museota,<br />
57 teatterin ylläpitäjää ja 28 orkesterin ylläpitäjää.<br />
Yli puolet museolain piirissä olevista kulttuurihistoriallisista<br />
sekä taide- tai erikoismuseoista on kuntien<br />
ylläpitämiä. Näistä aluetehtävänsä vuoksi korotettua<br />
valtionosuutta (+ 10 %) saavat 20 maakuntamuseota<br />
ja 16 aluetaidemuseota.<br />
Museot<br />
Kuva 4.5.3. Valtionosuuden piiriin kuuluvien museoiden<br />
sijainti ja saavutettavuus enintään 30 kilometrin etäisyydellä.<br />
Valtionosuusmuseot<br />
1 kpl<br />
2–5 kpl<br />
Yli 5 kpl<br />
Kaupunkimainen kunta<br />
Taajaan asuttu kunta<br />
Maaseutumainen kunta<br />
Museolain (729/1992) mukaan museotoiminnan tavoitteena<br />
on ylläpitää ja vahvistaa väestön ymmärrystä<br />
kulttuuristaan, historiastaan ja ympäristöstään.<br />
Museoiden tulee edistää kulttuuri- ja luonnonperintöä<br />
koskevan tiedon saatavuutta tallentamalla ja säilyttämällä<br />
aineellista ja visuaalista kulttuuriperintöä<br />
tuleville sukupolville harjoittamalla siihen liittyvää
tutkimusta, opetusta ja tiedonvälitystä sekä näyttely-<br />
ja julkaisutoimintaa. Valtionosuuden saamiselle asetetaan<br />
laissa ja asetuksessa useita edellytyksiä: mm.<br />
toiminnan pitää olla ympärivuotista ja kokoelmat museon<br />
käyttäjien tavoitettavissa.<br />
<strong>Lapin</strong> maakunnassa toimii yhteensä kahdeksan<br />
museolain piiriin kuuluvaa museota. Museoista<br />
maakuntamuseoilla ja aluetaidemuseoilla on alueellisia<br />
tehtäviä. Niiden toimialueet on määritelty museoittain,<br />
pääosin maakuntarajoja noudattaen. <strong>Lapin</strong><br />
maakunnassa toimii kaksi maakuntamuseota: <strong>Lapin</strong><br />
maakuntamuseo ja Torniolaakson maakuntamuseo.<br />
Myös aluetaidemuseoita on kaksi: Kemin taidemuseo<br />
ja Rovaniemen taidemuseo.<br />
Valtionosuusmuseopalveluja sijaitsee <strong>Lapin</strong><br />
maakunnassa kaupunkimaisissa kunnissa, taajaan<br />
asutuissa kunnissa ja maaseutumaisissa kunnissa<br />
(Kuva 4.5.3.). Useimmat valtionosuusmuseot sijaitsevat<br />
asukasluvultaan suurimmissa kaupungeissa. Kartalla<br />
ei näytetä museoiden museokohteita, joita vuonna<br />
2009 oli keskimäärin koko maassa kaksi kappaletta<br />
museota kohden. Siten valtionosuusmuseotoiminnan<br />
verkko on todellisuudessa karttaa kattavampi. Lisäksi<br />
alueella toimii paikallismuseoita. Toisaalta useimmat<br />
museokohteet eivät ole avoinna ympärivuotisesti.<br />
Teatterit ja orkesterit<br />
Valtionosuusteattereiden ja valtionosuusorkestereiden<br />
toiminnasta säädetään teatteri- ja orkesterilaissa<br />
(730/1992). Lain mukaan teatteri- ja orkesteritoimintaan<br />
myönnettävän valtionosuuden tavoitteena on taiteellisista<br />
lähtökohdista tuottaa teatteri- ja orkesteripalveluja<br />
ja edistää niiden alueellista saatavuutta sekä<br />
saavutettavuutta eri väestöryhmille. Valtionosuuden<br />
saamiselle asetettuja edellytyksiä on, että teatteri tai<br />
orkesteri harjoittaa vakinaista ja ammatillista esitystoimintaa.<br />
Teatterilla tai orkesterilla tulee myös olla<br />
vähintään yksi päätoiminen työntekijä ja taiteellisesta<br />
toiminnasta vastaavana työntekijänä alan koulutuksen<br />
tai riittävän perehtyneisyyden omaava henkilö.<br />
<strong>Lapin</strong> maakunnassa toimii kolme teatteria ja kaksi<br />
orkesteria teatteri- ja orkesterilain piirissä. Joidenkin<br />
valtionosuusteattereiden ja -orkestereiden palvelut<br />
ovat kiertuetoiminnan johdosta laajemman yleisön<br />
saavutettavissa. Rovaniemen teatteri - <strong>Lapin</strong> alueteatteri<br />
on yksi viidestä suomalaisesta teatterista, joka<br />
saa vuosittain harkinnanvaraista avustusta alueteatteritoimintaan.<br />
<strong>Lapin</strong> alueteatterille myönnettiin valtionavustusta<br />
290 000 euroa vuodelle 2009. Teatterin<br />
neljästä näytelmästä järjestettiin tuolloin 42 kiertue- ja<br />
3 vierailuesitystä, joissa oli yhteensä 2 664 katsojaa.<br />
Vuonna 2009 <strong>Lapin</strong> kamariorkesteri (Rovaniemen<br />
kaupunginorkesteri) ja Kemin kaupunginorkesteri<br />
saivat harkinnanvaraista avustusta valtakunnallisesti<br />
tai alueellisesti merkittävään orkesteritoimintaan.<br />
<strong>Lapin</strong> kamariorkesterin toiminta-alueena on koko<br />
<strong>Lapin</strong> maakunta. Kamariorkesterille myönnettiin<br />
valtionavustusta 90 000 euroa kiertuetoimintaan. Orkesterin<br />
kamarikonsertteja järjestettiin Särestöniemimuseossa,<br />
Ivalossa, Äkäslompolossa, Muoniossa,<br />
Ylitorniossa, Pellossa, Levillä ja Sodankylässä. Lisäksi<br />
orkesteri järjesti koululaiskonsertteja ja muita<br />
konsertteja muissa taajaan asutuilla ja maaseutumaisilla<br />
paikkakunnilla. Konsertit keräsivät yhteensä 7<br />
973 kuulijaa. Kemin kaupunginorkesterille myönnettiin<br />
valtionavustusta 20 000 euroa. Kemin kaupunginorkesteri<br />
järjesti yhdessä Karihaaran koulun kanssa<br />
kaksi konserttia, joissa kuulijoita oli yhteensä 1 260.<br />
Kehät kuvaavat valtionosuuslaitosten maantieteellistä<br />
saavutettavuutta. Arvioinnissa palvelu<strong>jen</strong><br />
alueellista saavutettavuutta on tarkasteltu 30 kilometrin<br />
säteellä. Kehä ei kuvaa arvioinnissa palvelu<strong>jen</strong><br />
saavutettavuuden suositusrajaa. Vastaavaa tarkastelutapaa<br />
on sovellettu esimerkiksi arvioitaessa toisen<br />
asteen koulutuksen alueellista saavutettavuutta.<br />
Tarkastelutapa ei ota huomioon todellista matkaa tai<br />
tiestön kuntoa, joka voi vaikuttaa matka-aikaan. Se ei<br />
myöskään ota huomioon palvelu<strong>jen</strong> saavutettavuutta<br />
julkisen liikenteen avulla tai aukioloaikoja, jotka<br />
vaihtelevat riippuen palvelusta. Ympyrän keskipiste<br />
on sijoitettu sen kunnan keskukseen, jossa valtionosuuslaitos<br />
toimii.<br />
Valtionosuusmuseot ovat valtionosuuslaitoksista<br />
kattavimmin saavutettavissa (Kuva 4.5.3.).<br />
Valtionosuusmuseopalvelu<strong>jen</strong> saavutettavuuden ulkopuolelle<br />
jää yhteensä kahdeksan kuntaa. Valtionosuusteatteripalvelut<br />
ja -orkesteripalvelut sijaitsevat<br />
89
Kuva 4.5.4. Valtionosuuden piiriin kuuluvien teattereiden<br />
sijainti ja saavutettavuus enintään 30 kilometrin etäisyydellä.<br />
Valtionosuusteatterit<br />
1 kpl<br />
2–5 kpl<br />
Yli 5 kpl<br />
kaupunkimaisissa kunnissa. (Kuvat 4.5.4. ja 4.5.5.).<br />
Sekä valtionosuusteatteripalvelu<strong>jen</strong> että -orkesteripalvelu<strong>jen</strong><br />
saavutettavuuden ulkopuolelle jäi yhteensä 16<br />
kuntaa <strong>Lapin</strong> maakunnassa.<br />
Vuonna 2007 valtionosuuslaitosten osuus koko<br />
maasta oli <strong>Lapin</strong> maakunnassa 4,1 prosenttia ja väestön<br />
osuus 3,5 prosenttia. <strong>Lapin</strong> valtionosuuslaitokset<br />
ovat keskittyneet maakunnan kaupunkimaisiin kuntiin<br />
Kemiin, Tornioon ja Rovaniemelle.<br />
Kuinka suuri osuus väestöstä asuu<br />
enintään 30 kilometrin etäisyydellä<br />
valtionosuuslaitosten palveluista?<br />
Valtionosuusmuseot olivat valtionosuuslaitoksista<br />
kattavimmin alueellisesti saavutettavissa<br />
enintään 30 kilometrin etäisyydellä.<br />
<strong>Lapin</strong> maakunnan asukkaista noin 65 prosentilla oli<br />
vuonna 2011 kodistaan matkaa valtionosuusmuseoon<br />
enintään 30 kilometriä. Maakunnan asukkaista puo-<br />
90 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kuva 4.5.5. Valtionosuuden piiriin kuuluvien orkestereiden<br />
sijainti ja saavutettavuus enintään 30 kilometrin etäisyydellä.<br />
Valtionosuusorkesterit<br />
1 kpl<br />
2–5 kpl<br />
lestaan noin 60 prosenttia asui enintään 30 kilometrin<br />
etäisyydellä valtionosuusteatterista ja -orkesterista.<br />
Valtionosuusmuseoiden- ja teatterien saavutettavuutta<br />
mitattiin museon tai teatterin sijaintipaikasta ja<br />
valtionosuusorkestereiden saavutettavuutta orkesterin<br />
pääasiallisesta esiintymispaikasta käsin. Ilman omaa<br />
esiintymistilaa olevat teatterit ja orkesterit on jätetty<br />
saavutettavuuslaskennan ulkopuolelle, mutta käytännössä<br />
ne tarjoavat palveluja useissa kunnissa ja parantavat<br />
siten valtionosuusteattereiden ja -orkestereiden<br />
alueellista saavutettavuutta. Myös muiden teattereiden<br />
ja orkestereiden kiertuetoiminta lisää jonkin verran<br />
saavutettavuutta.<br />
Arviointiryhmä<br />
Jutta Virolainen, Jyväskylän yliopisto/Kuntien<br />
kulttuuritoiminnan kehittämishanke (KUULTO)<br />
jutta.virolainen(at)minedu.fi<br />
Kirsi Kaunisharju, opetus- ja kulttuuriministeriö/<br />
Kuntien kulttuuritoiminnan kehittämishanke (KUULTO)<br />
kirsi.kaunisharju(at)minedu.fi
Tietolähteet<br />
Laki kuntien kulttuuritoiminnasta (728/1992).<br />
Museolaki (729/1992).<br />
Teatteri- ja orkesterilaki (730/1992).<br />
Kysely kunnille yleisen kulttuuritoimen työntekijöistä<br />
vuonna 2011. Pää- ja sivutoimiset yleisen kulttuuritoimen<br />
työntekijät ja yleiseen kulttuuritoimeen<br />
kohdistuvat henkilötyövuodet marras–joulukuu 2011.<br />
Kuntien ja kuntayhtymien talous- ja toimintatilaston<br />
luokitukset 2006. Suomen kuntaliitto 2005. [Viitattu<br />
26.03.2012] Saatavilla sähköisesti: http://hosted.<br />
kuntaliitto.fi/intra/julkaisut/pdf/p051219094543X.pdf<br />
Museoiden, teattereiden ja orkestereiden nettokustannukset.<br />
Kuntien ja kuntayhtymien talous ja<br />
toiminta 2009. Tilastokeskus. [Viitattu 06.03.2012]<br />
Saatavilla sähköisesti: www.tilastokeskus.fi<br />
Opetus- ja kulttuuritoimen rahoitusjärjestelmän<br />
raportit. Opetushallitus 2009. [Viitattu 06.03.2012]<br />
Saatavilla sähköisesti: http://vos.uta.fi/rap/kust/v09/<br />
raportit.html<br />
Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset. Kuntien<br />
ja kuntayhtymien talous ja toiminta 2005. Tilastokeskus.<br />
[Viitattu 06.03.2012] Saatavilla sähköisesti:<br />
www.tilastokeskus.fi<br />
Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset. Kuntien<br />
ja kuntayhtymien talous ja toiminta 2006. Tilastokeskus.<br />
[Viitattu 06.03.2012] Saatavilla sähköisesti:<br />
www.tilastokeskus.fi<br />
Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset. Kuntien<br />
ja kuntayhtymien talous ja toiminta 2007. Tilastokeskus.<br />
[Viitattu 06.03.2012] Saatavilla sähköisesti:<br />
www.tilastokeskus.fi<br />
Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset. Kuntien<br />
ja kuntayhtymien talous ja toiminta 2008. Tilastokeskus.<br />
[Viitattu 06.03.2012] Saatavilla sähköisesti:<br />
www.tilastokeskus.fi<br />
Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset. Kuntien<br />
ja kuntayhtymien talous ja toiminta 2009. Tilastokeskus.<br />
[Viitattu 06.03.2012] Saatavilla sähköisesti:<br />
www.tilastokeskus.fi<br />
Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset. Kuntien<br />
ja kuntayhtymien talous ja toiminta 2010. Tilastokeskus.<br />
[Viitattu 06.03.2012] Saatavilla sähköisesti:<br />
www.tilastokeskus.fi<br />
Employment in cultural sectors as a share of total<br />
employment, 2009 (%). Eurostat, EU-LFS. [Viitattu<br />
06.03.2012] Saatavilla sähköisesti: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/culture/data/<br />
cultural_employment<br />
Kangas, Anita & Kivistö, Kalevi 2011: Kuntien kulttuuritoiminnan<br />
tuki- ja kehittämispolitiikka. Selvittäjien<br />
Anita Kangas ja Kalevi Kivistö laatima raportti.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön työryhmämuistioita<br />
ja selvityksiä 2011:12.<br />
Kulttuuritoimijoiden, luovan talouden ja palvelutuotannon<br />
toimintaedellytykset Suomessa alueittain.<br />
Opetus- ja kulttuuriministeriön politiikka-analyyseja<br />
2011:1.<br />
Museotilasto 2009. Museovirasto.<br />
Opetus- ja kulttuuritoimen rahoitus. Yksikköhinto<strong>jen</strong><br />
ja rahoituksen määräytyminen vuonna 2011. Oppaat<br />
ja käsikirjat 2011:1. Opetushallitus.<br />
Opetusministeriön päätös kunnille kulttuuritoimintaan<br />
myönnettäviä valtionosuuksia koskeviksi määräyksiksi<br />
ja ohjeiksi. N:o 2225/63/81. 25.2.1981.<br />
Pääministeri Jyrki Kataisen hallituksen ohjelma.<br />
22.6.2011.<br />
Renko, Vappu 2012: Kulttuuria kartalla. Valtiorahoitteisten<br />
kulttuuripalveluiden sijainti ja kulttuurin<br />
nettokustannukset Suomen kunnissa. Julkaisematon<br />
käsikirjoitus.<br />
Renko, Vappu, Vilkuna, Anna & Kaunisharju Kirsi<br />
2012: Kuntien yleisen kulttuuritoiminnan ja valtionosuuslaitosten<br />
palvelut. Julkaisussa Pohjois-Suomen<br />
aluehallintovirasto (toim.) Aluehallintovirasto<strong>jen</strong><br />
<strong>keskeiset</strong> <strong>arviot</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> <strong>tilasta</strong> 2011. Aluehallintovirasto<strong>jen</strong><br />
suorittama toimialansa <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
arviointi. Pohjois-Suomen <strong>aluehallintoviraston</strong><br />
julkaisuja 10/2012, 150–162.<br />
Teatteritilastot 2009. Teatterin tiedotuskeskus.<br />
91
4.6. Nuorten ohjaus- ja palveluverkosto, työpajat ja etsivä<br />
nuorisotyö – sosiaalisen vahvistamisen välineitä<br />
Johtopäätökset<br />
Nuorisolain säätämä velvoite nuorten ohjaus- ja palveluverkoston olemassaolosta kaikissa kunnissa on hyvin toteutunut,<br />
sillä 20 <strong>Lapin</strong> kuntaa on joko perustanut nuorten ohjaus- ja palveluverkoston tai on sen valmisteluvaiheessa.<br />
Nuorisolaki määrittelee, että nuorten ohjaus- ja palveluverkostoon tulee kuulua opetus-, sosiaali-, terveys- ja nuorisotoimet<br />
sekä työ- ja poliisihallinto. Näin ei vielä kaikissa verkostoissa ole, sillä työhallinto puuttuu viidestä jo<br />
perustetusta verkostosta ja poliisihallinto yhdestä.<br />
Suurin osa <strong>Lapin</strong> nuorten ohjaus- ja palveluverkosto<strong>jen</strong> puheenjohtajista on sitä mieltä, että nuorisolain monialaista<br />
yhteistyötä ohjaava uusi säännös ohjaa kunnan eri tahoja nuorisopoliittiseen ajatteluun. Jo ennen säännöksen voimaantuloa<br />
perustettu<strong>jen</strong> verkosto<strong>jen</strong> puheenjohtajien enemmistö koko maassa uskoo, että se jäsentää nuorten ohjaus-<br />
ja palveluverkoston tehtäviä. He myös arvioivat yhteistyön kunnan nuorten asioiden hoitamisessa parantuneen<br />
nuorisolain uuden säännöksen voimaantulon myötä.<br />
Lapissa toimii 17 työpajaa. Sekä valmentautujien että valmentajien määrät ovat kasvaneet paljon viime vuosina.<br />
Kaikki työpajapalveluja tarvitsevat nuoret eivät kuitenkaan pääse mukaan toimintaan. <strong>Lapin</strong> työpajoista kymmenen<br />
pystyy ottamaan vastaan kaikki valmentautujat, jotka haluavat tulla toimintaan mukaan. Tilanpuute on tärkein syy<br />
siihen, ettei kaikkia halukkaita pystytä ottamaan työpajalle.<br />
Vuoden 2010 aikana etsivät nuorisotyöntekijät tavoittivat Lapissa 197 nuorta. Tavoitettu<strong>jen</strong> nuorten määrä samoin<br />
kuin etsivien nuorisotyöntekijöiden määrä kasvoi paljon edelliseen vuoteen verrattuna. Tämä oli mahdollista, koska<br />
valtio lisäsi merkittävästi panostusta etsivään nuorisotyöhön.<br />
Etsivä nuorisotyö tavoittaa suurimman osan nuorista jonkin viranomaisen pyynnöstä. Silti Lapissa peräti kolmasosa<br />
nuorista tavoitetaan sosiaalisten verkosto<strong>jen</strong> kautta, mikä tarkoittaa sitä, että esimerkiksi nuoren vanhemmat, kaverit<br />
tai nuori itse ottavat yhteyttä etsivään nuorisotyöntekijään. Nämä nuoret ovat todennäköisimmin juuri niitä, jotka<br />
ovat kaikkien yhteiskunnan palvelu<strong>jen</strong> saavuttamattomissa.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Kaikkien kuntien on perustettava lakisääteinen nuorten ohjaus- ja palveluverkosto.<br />
Kuntien on tarvittaessa täydennettävä nuorten ohjaus- ja palveluverkostoja niin, että kaikki laissa säädetyt toimialat<br />
ovat edustettuina.<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien ja säätiöiden on laa<strong>jen</strong>nettava nuorten työpajatoimintaa edelleen ja resursoitava työpajoja niin, että<br />
kaikki työpajapalveluja tarvitsevat nuoret pääsevät mukaan toimintaan. Etsivän nuorisotyön tehostumisen myötä<br />
toimijoiden pitää ottaa huomioon yhä suurempi nuorten määrä.<br />
Kuntien etsivän nuorisotyön on pyrittävä tavoittamaan mahdollisimman paljon erityisesti kaikkien palvelu<strong>jen</strong> ulkopuolella<br />
olevia nuoria. Etsivää nuorisotyötä on kehitettävä kunnissa monialaisena yhteistyönä.<br />
92 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutasotavoitteet<br />
Nuorten ohjaus- ja palveluverkosto<strong>jen</strong><br />
kattavuus<br />
Onko nuorten ohjaus- ja palveluverkostoja<br />
kattavasti?<br />
Mikä on nuorten ohjaus- ja palveluverkosto<strong>jen</strong><br />
kokoonpano?<br />
Nuorisolain 7 a §:n vaikuttavuus Onko nuorisolain 7 a §:n voimaantulolla<br />
vaikutusta?<br />
Nuorten<br />
työpajatoiminnan riittävyys<br />
Etsivän nuorisotyön<br />
vaikuttavuus<br />
Lähde: Nuorisolaki 72/2006<br />
Johdanto<br />
Onko työpajatoimintaa saatavilla<br />
riittävästi tarpeeseen nähden?<br />
Kuinka paljon etsivä nuorisotyö<br />
tavoitti tuen tarpeessa olevia<br />
nuoria?<br />
Nuorisotoimen <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointikohteena<br />
olivat kuntien nuorten ohjaus- ja palveluverkostot,<br />
työpajat ja etsivä nuorisotyö, jotka kaikki ovat sosiaalisen<br />
vahvistamisen välineitä. Nuorten työpajatoiminnan<br />
arviointi keskittyi siihen, onko palveluja olemassa<br />
riittävästi tarpeeseen nähden. Etsivän nuorisotyön<br />
vaikuttavuuden arvioinnissa tärkein arviointimittari<br />
oli tavoitettu<strong>jen</strong> nuorten määrä.<br />
Nuorten ohjaus- ja palveluverkosto<strong>jen</strong> arvioinnissa<br />
on käytetty tietoja, jotka elinkeino-, liikenne- ja<br />
ympäristökeskukset keräsivät verkosto<strong>jen</strong> puheenjohtajille<br />
lähetetyllä kyselyllä marraskuussa 2011.<br />
Kyselyn vastausprosentti oli Lapissa sata. Varsinais-<br />
Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen<br />
sivistystoimentarkastaja Erik Häggman keräsi opetus-<br />
ja kulttuuriministeriön toimeksiannosta nuorten työpajo<strong>jen</strong><br />
ja etsivän nuorisotyön arvioinnissa käytetyt tiedot<br />
vuoden 2011 alkupuolella tekemillään kyselyillä.<br />
Kuntien määrä, joissa on nuorten<br />
ohjaus- ja palveluverkosto.<br />
Kuntien nuorten ohjaus- ja palveluverkostoihin<br />
kuuluvat toimialat.<br />
Kuntien määrä, jotka uskovat,<br />
että nuorisolain 7 a §:n voimaantulolla<br />
on vaikutusta.<br />
Työpajo<strong>jen</strong> määrä, jotka pystyvät<br />
ottamaan vastaan kaikki toimintaan<br />
haluavat.<br />
Kaikkien tavoitettu<strong>jen</strong> nuorten<br />
määrä.<br />
Palvelu<strong>jen</strong> ulkopuolella olevien<br />
tavoitettu<strong>jen</strong> nuorten määrä<br />
(neet-ryhmä).<br />
Tahot, joiden kautta nuoret<br />
tavoitettiin.<br />
Paikallisten viranomaisten<br />
monialaisen yhteistyön yleistä<br />
suunnittelua ja toimeenpanon<br />
kehittämistä varten kunnassa<br />
on oltava nuorten ohjaus- ja<br />
palveluverkosto.<br />
Nuorten ohjaus- ja palveluverkostoon<br />
kuuluvat opetus-,<br />
sosiaali- ja terveys- ja nuorisotoimen<br />
sekä työ- ja poliisihallinnon<br />
edustajat.<br />
Kaikki työpajapalveluja tarvitsevat<br />
nuoret pääsevät mukaan<br />
toimintaan.<br />
Nuorten ohjaus- ja palveluverkostot<br />
Vuoden 2011 alusta lähtien on ollut voimassa nuorisolain<br />
7 a §, jonka mukaan kunnassa on oltava nuorten<br />
ohjaus- ja palveluverkosto paikallisten viranomaisten<br />
monialaisen yhteistyön yleistä suunnittelua ja<br />
toimeenpanon kehittämistä varten. Verkostoon tulee<br />
kuulua edustajat opetus-, sosiaali-, terveys- ja nuorisotoimesta<br />
sekä työ- ja poliisihallinnosta. Lisäksi<br />
verkostoon voi kuulua puolustushallinnon ja muiden<br />
viranomaisten edustajia. Verkosto toimii vuorovaikutuksessa<br />
nuorten palveluja tuottavien yhteisö<strong>jen</strong> kanssa.<br />
Kunnat voivat koota myös yhteisen verkoston.<br />
Kunnissa on jo aikaisemmin ollut erilaisia monialaisia<br />
yhteistyöryhmiä. Uutta verkostoa ei tarvitse<br />
perustaa, kunhan aiemmin perustettua verkostoa tarvittaessa<br />
täydennetään lain edellyttämillä toimialoilla<br />
ja yhteistyöryhmä toteuttaa laissa verkostolle säädetyt<br />
tehtävät. On huomioitava, että nuorten ohjaus- ja palveluverkoston<br />
tehtävät koskevat kaikkia kunnan alle<br />
29-vuotiaita nuoria. Kyseessä ei näin ollen ole pelkäs-<br />
93
tään erityisen tuen tarpeessa oleviin nuoriin kohdistuva<br />
työ. Verkosto ei myöskään käsittele yksittäistä nuorta<br />
koskevia asioita, vaan toimii yleisemmällä tasolla eri<br />
viranomaisten välisenä yhteistyön foorumina.<br />
Nuorten työpajatoiminta<br />
Nuorisolain 7 §:ssä todetaan, että nuorten työpajapalvelut<br />
kuuluvat tarvittaessa kunnan nuorisotyöhön ja<br />
-politiikkaan. Nuorten työpajatoiminnan keskeinen<br />
tehtävä on tukea nuoren elämäntaitoja, sosiaalista<br />
vahvistumista ja omatahtista yksilöllistä kasvua sekä<br />
tekemällä oppimista. Työpaja tarjoaa mahdollisuuden<br />
ohjattuun ja tuettuun työntekoon sekä räätälöityyn<br />
polkuun koulutukseen, sen loppuunsuorittamiseen tai<br />
avoimille työmarkkinoille työllistymiseen. Nuorten<br />
työpajatoiminnan kohderyhmänä ovat ensisijaisesti<br />
ne alle 29-vuotiaat nuoret, jotka ovat koulutuksen ja<br />
työelämän ulkopuolella tai työttöminä.<br />
Valtion vuoden 2012 talousarvioesityksessä<br />
todetaan nuorten työpajatoiminnan tavoitteet. Niitä<br />
ovat nuorten ar<strong>jen</strong>- ja työelämävalmiuksien vahvistaminen,<br />
opiskeluun motivoiminen sekä nuorisotyöttömyyden<br />
vähentäminen. Pajatoiminnan tehoa lisätään<br />
etsivän nuorisotyön avulla.<br />
Monialainen yhteistyö on nuorten työpajatoiminnassa<br />
tärkeää ja ollut pitkään monessa työpajassa<br />
osa arkea. Opetusministeriö teki jo vuonna 2006<br />
nuorten työpajatoiminnan yleisistä perusteista ja suosituksista<br />
päätöksen, jossa edellytti työpajatoiminnan<br />
olevan moniammatillista työtä ja työpajan olevan<br />
osa paikallista moniammatillista verkostoa. Työpajo<strong>jen</strong><br />
yhteistyökumppaneita ovat erityisesti sosiaali- ja<br />
opetustoimi sekä työhallinto. Valtiontalouden tarkastusvirasto<br />
piti vuoden 2007 toiminnantarkastuskertomuksessaan<br />
työpajatoimintaa esimerkkinä sellaisesta<br />
nuorten syrjäytymistä ehkäisevästä toiminnasta, jossa<br />
moniammatillisuus on vakiintunutta ja jossa yhteistyö<br />
toimii tavoitteiden mukaisesti luoden samalla <strong>keskeiset</strong><br />
edellytykset toiminnan vaikuttavuudelle.<br />
Etsivä nuorisotyö<br />
Nuorisolain etsivää nuorisotyötä koskevat pykälät 7<br />
b ja 7 c tulivat voimaan vuoden 2011 alussa. Etsi-<br />
94 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
vän nuorisotyön tehtävänä on yrittää tavoittaa tuen<br />
tarpeessa oleva nuori ja pyrkiä löytämään hänelle<br />
apua. Nuori voi itsekin hakeutua etsivän nuorisotyön<br />
pariin. Myös nuoren läheiset tai viranomaiset voivat<br />
pyytää apua etsivältä nuorisotyöltä. Etsivä nuorisotyö<br />
ei tarjoa varsinaisia palveluja, vaan tarkoituksena on<br />
auttaa nuorta saavuttamaan sellaiset palvelut, joilla<br />
edistetään hänen kasvuaan ja itsenäistymistään sekä<br />
pääsyään koulutukseen tai työmarkkinoille. Etsivässä<br />
nuorisotyössä painotetaan varhaisen tuen ja matalan<br />
kynnyksen periaatteita.<br />
Etsivä nuorisotyö perustuu ensisijaisesti nuoren<br />
itsensä antamiin tietoihin ja hänen omaan arvioonsa<br />
tuen tarpeesta. Joillekin viranomaisille on säädetty<br />
velvoite nuoren yhteystieto<strong>jen</strong> luovuttamisesta nuoren<br />
kotikunnan etsivälle nuorisotyölle. Velvoite on<br />
säädetty, koska halutaan turvata nuorelle mahdollisuus<br />
saada viiveettä apua ja tietoa hänen tarvitsemistaan<br />
palveluista. Opetuksen järjestäjän on luovutettava<br />
etsivälle nuorisotyölle tiedot perusopetuksen<br />
päättäneestä nuoresta, joka ei ole sijoittunut jatkoopintoihin.<br />
Ammatillisen tai lukiokoulutuksen järjestäjän<br />
on luovutettava tiedot alle 25-vuotiaasta nuoresta,<br />
joka keskeyttää opinnot. Myös puolustusvoimien<br />
tai siviilipalvelukeskuksen on luovutettava tiedot alle<br />
25-vuotiaasta nuoresta, joka vapautetaan palveluksesta<br />
tai joka keskeyttää sen.<br />
Nuorisolain mukaan etsivällä nuorisotyöntekijällä<br />
on oltava riittävä koulutus ja kokemus nuorten<br />
kanssa tehtävästä työstä. Tämä toteutuu varsin hyvin,<br />
sillä vuonna 2010 etsivää nuorisotyötä Lapissa tekevillä<br />
oli takanaan keskimäärin seitsemän vuotta työkokemusta<br />
nuorten parissa tehtävästä työstä. Heistä<br />
78 prosentilla oli suoritettuna vähintään ammattikorkeakoulututkinto.<br />
<strong>Lapin</strong> etsivillä nuorisotyöntekijöillä<br />
oli koko maata ajatellen korkeampi koulutustausta,<br />
mutta hieman vähemmän työkokemusta.<br />
Syrjäytymisen ehkäisyn<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Syrjäytymisen käsite on monissa yhteyksissä todettu<br />
leimaavaksi ja epäselväksi. Syrjäytymisen ehkäisyn<br />
sijasta tai rinnalla voidaan puhua sosiaalisesta vahvistamisesta.<br />
Nuorisolaissa olevan määritelmän mukaan
sosiaalisella vahvistamisella tarkoitetaan nuorille<br />
suunnattuja toimenpiteitä elämäntaito<strong>jen</strong> parantamiseksi<br />
ja syrjäytymisen ehkäisemiseksi. Keskeistä on<br />
varhainen puuttuminen oireiluun ja ongelmiin.<br />
Kaikki tässä arvioinnissa käsiteltävät työmuodot<br />
ovat sosiaalisen vahvistamisen ja syrjäytymisen<br />
ehkäisyn kannalta keskeisiä palveluja. Nuorten ohjaus-<br />
ja palveluverkoston toiminta koskee kaikkia<br />
alueen nuoria, mutta erityishuomiota tulee kiinnittää<br />
syrjäytymisvaarassa olevien nuorten sujuvaan ohjautumiseen<br />
palvelusta toiseen niin sanotusti saattaen<br />
vaihtamalla. Tarkoituksena on tunnistaa mahdolliset<br />
ongelmat riittävän varhain.<br />
Sosiaalisen vahvistamisen ja syrjäytymisen ehkäisyn<br />
kannalta keskeisiin palveluihin kannattaa panostaa.<br />
Niillä voidaan katsoa olevan huomattavaa<br />
taloudellista merkitystä. Valtiontalouden tarkastusvirasto<br />
on laskenut, että jos nuori syrjäytyy pysyvästi<br />
työmarkkinoilta ja ajautuu sosiaalisesti huonoosaiseen<br />
elämään, tästä aiheutuu yhteiskunnalle noin<br />
miljoonan euron kustannukset ennen kuin kyseinen<br />
henkilö täyttää 60 vuotta. Puhumattakaan niistä inhimillisistä<br />
seurauksista, joita se saattaa aiheuttaa<br />
henkilölle itselleen ja hänen lähipiirilleen. Ongelmat<br />
voivat olla muitakin kuin taloudellisia. Yhteiskunnan<br />
rakenteiden – kuten koulutuksen ja työelämän – ulkopuolelle<br />
jäämiseen liittyvät usein myös elämänhallinnan<br />
ongelmat ja jääminen sosiaalisten verkosto<strong>jen</strong><br />
ulkopuolelle.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Kesäkuussa 2011 laaditun pääministeri Jyrki Kataisen<br />
hallitusohjelman yksi painopistealue on köyhyyden,<br />
eriarvoisuuden ja syrjäytymisen ehkäiseminen. Nuorten<br />
työpajatoiminta ja etsivä nuorisotyö on mainittu<br />
ohjelmassa useaan kertaan. Hallitusohjelman mukaan<br />
etsivän nuorisotyön toiminta laa<strong>jen</strong>netaan koko maahan<br />
ja nuorten työpajatoimintaa kehitetään. Työpajalla<br />
on myös oma tärkeä roolinsa nuorten yhteiskuntatakuun<br />
toteuttajana. Yhteiskuntatakuulla tarkoitetaan<br />
sitä, että jokaiselle alle 25-vuotiaalle nuorelle ja alle<br />
30-vuotiaalle vastavalmistuneelle tarjotaan työ-, harjoittelu-,<br />
opiskelu-, työpaja- tai kuntoutuspaikka viimeistään<br />
kolmen kuukauden kuluessa työttömäksi<br />
joutumisesta. Hallitusohjelmaan on myös kirjattu,<br />
että jokaiselle peruskoulun päättäneelle taataan koulutuspaikka<br />
lukiossa, ammatillisessa oppilaitoksessa,<br />
oppisopimuksella, työpajassa, kuntoutuksessa tai<br />
muulla tavoin.<br />
Työministeriö asetti syyskuussa 2011 työryhmän<br />
valmistelemaan nuorten yhteiskuntatakuun saattamista<br />
voimaan täysimääräisesti vuoden 2013 alusta.<br />
Työryhmässä on jäseniä eri ministeriöistä, Kansaneläkelaitoksesta,<br />
Suomen Kuntaliitosta, nuorisotyön valtakunnallisesta<br />
palvelu- ja vaikuttajajärjestö Allianssi<br />
ry:stä sekä työmarkkinajärjestöistä. Hallitusohjelman<br />
mukaan nuorten yhteiskuntatakuun toteuttamiseksi<br />
varataan lisämäärärahaa 60 miljoonaa euroa vuodessa.<br />
Uudessa, valtioneuvoston 8.12.2011 hyväksymässä<br />
lapsi- ja nuorisopolitiikan kehittämisohjelmassa<br />
2012−2015 nuorten työpajatoimintaa ja etsivää<br />
nuorisotyötä käsitellään osana nuorten yhteiskuntatakuun<br />
toteuttamista. Ohjelman mukaan alueellisella<br />
ja paikallisella tasolla kehitetään ja resursoidaan<br />
nuorille matalan kynnyksen monialaisia palveluja.<br />
Valtakunnallisessa toteutuksessa muun muassa varmistetaan,<br />
että nuoriso- ja sosiaalialan oppilaitoksissa<br />
niin etsivä nuorisotyö kuin työpajatoiminta tulevat<br />
opiskelijoille tutuksi. Suuntaviivoina alueelliselle ja<br />
paikalliselle toiminnalle erilaisten oppimis- ja työllistymispolku<strong>jen</strong><br />
osalta ohjelmassa esitetään työpajatoiminnan,<br />
etsivän nuorisotyön, koulutuksen järjestäjien<br />
ja työnantajien yhteistyön vahvistamista.<br />
Onko nuorten ohjaus- ja<br />
palveluverkostoja kattavasti?<br />
Kaikki <strong>Lapin</strong> kunnat yhtä lukuun<br />
ottamatta olivat joko perustaneet nuorten<br />
ohjaus- ja palveluverkoston tai olivat sen<br />
valmisteluvaiheessa.<br />
Tieto nuorten ohjaus- ja palveluverkoston tilanteesta<br />
saatiin <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointia varten jokaisesta<br />
Manner-Suomen kunnasta. Lapissa 14 kuntaa oli<br />
perustanut verkoston ja kuusi kuntaa oli verkoston<br />
valmisteluvaiheessa. Ainoastaan Savukoskella ei<br />
95
Taulukko 4.6.1. <strong>Lapin</strong> kuntien nuorten ohjaus- ja palveluverkosto<strong>jen</strong> asettajatahot vuonna 2011 (mukana myös valmisteilla olevia<br />
verkostoja).<br />
Lappi Koko maa<br />
Asettaja Verkosto<strong>jen</strong> määrä Verkosto<strong>jen</strong> määrä<br />
n=18 n=166<br />
Kunnanhallitus 9 51<br />
Lautakunta 4 47<br />
Viranhaltija 2 25<br />
Kunnanvaltuusto 1 8<br />
Perustamisesta ei ole tehty päätöstä 2 27<br />
Lähde: Nuorten ohjaus- ja palveluverkostoille marraskuussa 2011 tehty kysely.<br />
verkosto ollut vielä valmisteluvaiheessakaan. Syynä<br />
tähän olivat kunnan nuorisotoimen vähäiset resurssit.<br />
<strong>Lapin</strong> tiedot noudattivat valtakunnallista linjaa, sillä<br />
koko maahan oli verkoston perustanut 60 prosenttia<br />
kunnista ja 30 prosenttia oli verkoston valmisteluvaiheessa.<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien perustamista nuorten ohjaus- ja<br />
palveluverkostoista kymmenen oli perustettu vuonna<br />
2011 nuorisolain 7 a §:n voimaantulon jälkeen.<br />
Kaikki verkostot olivat kuntien omia, vaikka laki antaa<br />
mahdollisuuden perustaa myös kuntien yhteisen<br />
verkoston. Valtakunnallisestikin kuntien yhteisiä verkostoja<br />
oli vähän, sillä vain joka kymmenes verkosto<br />
oli kuntien yhteinen. Yli puolet <strong>Lapin</strong> perustetuista<br />
tai valmisteilla olevista verkostoista oli kunnanhallituksen<br />
tai -valtuuston asettamia. (Taulukko 4.6.1.)<br />
Lapissa verkosto<strong>jen</strong> asettaminen tapahtui ylemmällä<br />
tasolla kuin keskimäärin koko maassa, jossa kunnanvaltuusto-<br />
tai hallitus asetti vain noin kolmasosan verkostoista.<br />
Mikä on nuorten ohjaus- ja<br />
palveluverkosto<strong>jen</strong> kokoonpano?<br />
Opetus-, sosiaali-, terveys- ja nuorisotoimi<br />
olivat edustettuina kaikissa verkostoissa,<br />
muita toimialoja puuttui vielä.<br />
Nuorisolaissa on selkeästi määritelty, mitä toimialoja<br />
kuntien nuorten ohjaus- ja palveluverkostoon tulee<br />
kuulua. Pakollisia ovat opetus-, sosiaali-, terveys- ja<br />
nuorisotoimet sekä työ- ja poliisihallinto. Kaikkien<br />
96 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien verkostoissa näin ei ainakaan vielä<br />
vuonna 2011 ollut. Opetus-, sosiaali-, terveys- ja nuorisotoimi<br />
olivat kaikissa perustetuissa verkostoissa,<br />
mutta työhallinto puuttui viidestä verkostosta ja poliisihallinto<br />
yhdestä. Kaikkiin valmisteilla oleviin verkostoihin<br />
myös nämä toimialat olivat tulossa mukaan.<br />
Työhallinnon edustaja puuttui kolmesta sellaisesta<br />
verkostosta, jotka oli perustettu vasta nuorisolain 7 a<br />
§:n tultua voimaan. Kyse ei siis ole ainoastaan siitä,<br />
ettei kaikkia olemassa olevia verkostoja vielä ole ehditty<br />
täydentää lain vaatimusten mukaisiksi. Lapissa<br />
tilanne oli parempi kuin koko maassa siinä suhteessa,<br />
että terveystoimi kuului jokaiseen verkostoon ja<br />
poliisihallintokin puuttui vain yhdestä. Koko maassa<br />
terveystoimi puuttui kymmenesosasta verkostoja ja<br />
poliisihallinto noin joka viidennestä. Työhallinnon<br />
kohdalla tilanne oli toinen, sillä se puuttui <strong>Lapin</strong> verkostoista<br />
useammin kuin koko maassa keskimäärin.<br />
Nuorisolain mukaan nuorten ohjaus- ja palveluverkostoissa<br />
voi olla myös puolustushallinnon ja<br />
muiden viranomaisten edustajia. Puolustushallinnon<br />
edustajaa ei ollut yhdessäkään <strong>Lapin</strong> verkostossa ja<br />
ainoastaan yhteen valmisteilla olevista verkostoista<br />
sellainen oli tulossa. Koko maassa puolustushallinnon<br />
edustaja oli kymmenesosassa verkostoja. Laissa<br />
mainittu<strong>jen</strong> toimialo<strong>jen</strong> lisäksi selkeästi useimmin<br />
verkostoissa oli seurakunnan edustaja, joka kuului lähes<br />
puoleen verkostoja. Tilanne oli sama sekä Lapissa<br />
että koko maassa. Edustajia oli myös esimerkiksi<br />
työpajoilta ja järjestöistä. Nuorisovaltuuston edustaja<br />
kuului verkostoon harvoin, mutta löytyi kuitenkin Lapissa<br />
Inarin verkostosta ja koko maassa viidestä verkostosta.
Nuorten ohjaus- ja palveluverkoston puheenjohtajana<br />
toimi lähes aina kunnan viranhaltija. Lapissa<br />
vain Inarin verkostossa ja koko maassa yhteensä kuudessa<br />
verkostossa puheenjohtajana oli luottamushenkilö.<br />
Koko maassa yli kolmasosa puheenjohtajista<br />
oli nuoriso- tai vapaa-aikatoimen viranhaltijoita ja<br />
yli neljännes sivistystoimenjohtajia. Sosiaalitoimen<br />
viranhaltija oli puheenjohtajana noin joka kymmenennessä<br />
verkostossa. Lapissakin yli puolet jo perustettu<strong>jen</strong><br />
tai valmisteilla olevien verkosto<strong>jen</strong> puheenjohtajista<br />
oli joku edellisistä. Puheenjohtajien kirjo<br />
kaikkinensa oli laaja, sillä edellä mainittu<strong>jen</strong> lisäksi<br />
Lapissa toimi tai tulee toimimaan puheenjohtajana etsivä<br />
nuorisotyöntekijä, opinto-ohjaaja, palvelujohtaja,<br />
perhepalvelujohtaja tai kouluterveydenhoitaja. Sekä<br />
Lapissa että koko maassa sihteereistä selvästi suurin<br />
osa oli nuoriso- tai vapaa-aikatoimen viranhaltijoita.<br />
Onko nuorisolain 7 a §:n<br />
voimaantulolla vaikutusta?<br />
Suurin osa nuorten ohjaus- ja palveluverkosto<strong>jen</strong><br />
puheenjohtajista uskoi, että<br />
nuorisolain 7 a § ohjaa kunnan eri tahoja<br />
nuorisopoliittiseen ajatteluun.<br />
Suurin osa sekä <strong>Lapin</strong> että koko maan kuntien nuorten<br />
ohjaus- ja palveluverkosto<strong>jen</strong> puheenjohtajista<br />
uskoi, että nuorisolain 7 a § ohjaa eri tahoja kunnassa<br />
nuorisopoliittiseen ajatteluun. Jo ennen nuorisolain<br />
7 a §:n voimaantuloa perustettu<strong>jen</strong> verkosto<strong>jen</strong><br />
puheenjohtajilta kysyttiin muutama kysymys uuden<br />
pykälän vaikutuksesta verkoston toimintaan. Koko<br />
maassa suurin osa heistä uskoi, että verkoston työskentely<br />
tulee muuttumaan pykälän myötä. Lähinnä<br />
arvioitiin, että työskentelystä tulee säännöllisempää<br />
ja yhteistyöstä tiiviimpää. Useimmat vastaajista us-<br />
koivat myös, että nuorisolain 7 a §:n jäsentää nuorten<br />
ohjaus- ja palveluverkoston tehtäviä ennen kaikkea<br />
siten, että verkoston tehtävänkuva selkeytyy. Suurin<br />
osa arvioi myös yhteistyön kunnan nuorten asioiden<br />
hoitamisessa parantuneen 7 a §:n myötä. Yhteistyön<br />
parantuminen näkyi siten, että tiedonkulku oli tehostunut,<br />
yhteistyö tiivistynyt ja laista saatiin perusteluja<br />
ja voimaa tehtävälle työlle. Lapissa näihin kysymyksiin<br />
tuli ainoastaan neljä vastausta, sillä sen verran<br />
verkostoja oli Lapissa perustettu ennen nuorisolain<br />
7 a §:n voimaantuloa. <strong>Lapin</strong> vastaajat yhtä lukuun ottamatta<br />
eivät uskoneet verkoston työskentelyn muuttumiseen<br />
tai yhteistyön paranemiseen lain myötä. He<br />
olivat sitä mieltä, että verkoston työskentely ja yhteistyö<br />
nuorten asioiden hoitamisessa on ollut aiemminkin<br />
hyvää ja toimivaa.<br />
Onko työpajatoimintaa saatavilla<br />
riittävästi tarpeeseen nähden?<br />
Tilan puute oli tärkein syy siihen, että<br />
kaikki työpajapalveluja tarvitsevat nuoret<br />
eivät päässeet mukaan työpajatoimintaan.<br />
Lapissa toimi 17 työpajaa vuonna 2010. Niissä oli<br />
yhteensä 1 766 valmentautujaa, joista 724 eli 41 prosenttia<br />
oli alle 29-vuotiaita. Koko Suomessa nuorten<br />
osuus valmentautujista oli yli 60 prosenttia. Valmentautujien<br />
määrä on kasvanut viime vuosina paljon.<br />
Alle 29-vuotiaiden valmentautujien määrä koko<br />
maassa kaksinkertaistui vuosien 2004 ja 2010 välillä<br />
ja Lapissakin kasvua oli 80 prosenttia. Myös valmentajien<br />
määrä on lisääntynyt paljon viime vuosina.<br />
(Taulukko 4.6.2.)<br />
Kaikki työpajapalveluja tarvitsevat nuoret eivät<br />
pääse mukaan toimintaan. Vuonna 2010 koko maan<br />
Taulukko 4.6.2. Työpajo<strong>jen</strong> alle 29-vuotiaiden valmentautujien (hlö) ja valmentajien (htv) määrä Lapissa vuosina 2004−2010.<br />
2004 2006 2008 2010<br />
Alue Valmentautujat Valmentajat Valmentautujat Valmentajat Valmentautujat ValmentajatValmentautujat Valmentajat<br />
Lappi 402 72 336 86 688 146 724 163<br />
Koko maa 6 206 888 6 810 1 046 8 738 1 258 13 015 1 663<br />
Lähde: Työpajoille tehdyt valtakunnalliset kyselyt vuosien 2004−2010 toiminnasta.<br />
97
työpajoista vain 29 prosenttia pystyi ottamaan vastaan<br />
kaikki valmentautujat, jotka olisivat halunneet tulla<br />
toimintaan mukaan. Lapissa tilanne oli koko maata<br />
parempi, sillä 17 pajasta kymmenen pystyi ottamaan<br />
vastaan kaikki toimintaan haluavat.<br />
Sekä Lapissa että koko maassa tilanpuute oli<br />
tärkein syy siihen, ettei kaikkia halukkaita pystytty<br />
ottamaan työpajalle. Muita syitä olivat ennen kaikkea<br />
liian vähäinen henkilökunta ja taloudellisten resurssien<br />
puute. Joskus syy saattoi olla lähettäjässä eli<br />
nuoria ei syystä tai toisesta oltu valmiita lähettämään<br />
pajalle, vaikka siihen olisi ollut tarvetta. Muuna syynä<br />
voi olla esimerkiksi se, että nuori oli päihteiden käytön<br />
vuoksi niin huonokuntoinen, ettei olisi pystynyt<br />
osallistumaan pajatoimintaan.<br />
Kuinka paljon etsivä nuorisotyö<br />
tavoitti tuen tarpeessa olevia nuoria?<br />
Etsivä nuorisotyö tavoitti Lapissa<br />
197 nuorta vuoden 2010 aikana.<br />
Etsivän nuorisotyön keskeinen kohderyhmä ovat ne<br />
nuoret, jotka ovat kaikkien yhteiskunnan tarjoamien<br />
palvelu<strong>jen</strong> ulkopuolella. Heidän muodostamaansa<br />
nuorten ryhmää kutsutaan nimellä neet, joka on lyhenne<br />
englanninkielisistä sanoista ’not in employment,<br />
education or training’. Työ- ja elinkeinoministeriön<br />
julkaisun mukaan Lapissa oli vuonna 2008 palvelu<strong>jen</strong><br />
ulkopuolella, pelkän perusasteen koulutuksen varassa<br />
997 nuorta 15−29 -vuotiaista. Kun otetaan mukaan<br />
pelkän perusasteen koulutuksen omaavat työttömät<br />
nuoret, luku kohoaa 1 538:een. Ulkopuolisuuden riski<br />
on erityisen suuri ulkomaalaistaustaisilla ja huostaan<br />
otetuilla nuorilla. On kuitenkin muistettava, että<br />
ulkopuolella olo ei aina ole huono asia, eivätkä kaikki<br />
98 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
ulkopuolella olevat ole syrjäytymisvaarassa. Palvelu<strong>jen</strong><br />
ulkopuolella olevat voivat olla hoitamassa lapsiaan,<br />
valmentautumassa pääsykokeisiin tms. Tällainen<br />
ulkopuolella olo on yleensä väliaikaista ja nuori siirtyy<br />
ennen pitkää opiskelemaan tai työhön. Pitkittynyt<br />
ulkopuolisuus voi kuitenkin johtaa syrjäytymiseen.<br />
Valtionavulla tuettavaa etsivää nuorisotyötä tehtiin<br />
Lapissa 15 kunnassa vuonna 2011. Koko maassa<br />
etsivä nuorisotyö kattoi 70 prosenttia kunnista. Vuonna<br />
2010 etsivät nuorisotyöntekijät olivat yhteydessä<br />
Lapissa 418 nuoreen ja koko maassa lähes 11 000<br />
nuoreen. Yhteydessä olemisella tarkoitetaan sitä, että<br />
nuori oli yhteydessä etsivään nuorisotyöntekijään tai<br />
etsivä nuorisotyöntekijä oli häneen yhteydessä puhelimitse<br />
tai sähköpostilla.<br />
Nuoren tavoittaminen on kyseessä silloin, kun<br />
etsivä nuorisotyöntekijä käy nuoren kanssa keskusteluja<br />
henkilökohtaisemmalla tasolla ja nuoren tuen<br />
tarvetta selvitetään. Etsivä nuorisotyö tavoitti vuoden<br />
2010 aikana Lapissa 197 nuorta, joista 116 oli miehiä<br />
ja 81 naisia. Edelliseen vuoteen nähden kasvua oli 25<br />
prosenttia. Koko maassa etsivän nuorisotyön tavoittamien<br />
nuorten määrä kasvoi peräti 70 prosenttia.<br />
Kasvun teki mahdolliseksi etsivien nuorisotyöntekijöiden<br />
palkkaaminen. (Taulukko 4.6.3.) Etsivien nuorisotyöntekijöiden<br />
määrän suuri kasvu vuodesta 2009<br />
vuoteen 2010 oli mahdollista, koska valtio lisäsi jälkimmäisenä<br />
vuonna merkittävästi resursseja etsivään<br />
nuorisotyöhön. Vuonna 2010 valtionavustusta <strong>Lapin</strong><br />
kunnille tuli yhteensä 472 000 euroa, kun edellisenä<br />
vuonna vastaava summa oli 152 000 euroa. Vuonna<br />
2011 valtionavustus kasvoi 605 500 euroon.<br />
Suurin osa nuorista tavoitettiin jonkin viranomaisen<br />
pyynnöstä. Koko maassa eniten etsivän<br />
nuorisotyön apua nuoren tavoittamisessa pyysivät<br />
Taulukko 4.6.3. Etsivän nuorisotyön tavoittamien nuorten ja etsivien nuorisotyöntekijöiden määrä Lapissa vuosina 2008−2010.<br />
2008 2009 2010<br />
Alue Tavoitetut nuoret Etsivät Tavoitetut nuoret Etsivät Tavoitetut nuoret Etsivät<br />
Lappi 137 6 158 10 197 18<br />
Koko maa 1 999 114 3 363 135 5 724 264<br />
Lähde: Etsiville nuorisotyöntekijöille tehdyt valtakunnalliset kyselyt vuosien 2008−2010 toiminnasta.
Taulukko 4.6.4. Tahot, joiden kautta etsivä nuorisotyö tavoitti nuoret Lapissa vuonna 2010.<br />
Lappi Koko maa<br />
Taho Määrä % Määrä %<br />
Sosiaaliset verkostot 67 34 1 385 24<br />
Koulutuksen järjestäjät 54 27 1 712 30<br />
Sosiaali- ja terveystoimi tai työ- ja elinkeinohallinto 45 23 1 382 24<br />
Nuorisotyö ja työpajat 22 11 620 11<br />
Muu 9 5 625 11<br />
Yhteensä 197 100 5 724 100<br />
Lähde: Etsiville nuorisotyöntekijöille tehty valtakunnallinen kysely vuoden 2010 toiminnasta.<br />
toisen asteen ammattioppilaitokset, peruskoulu ja<br />
sosiaalitoimi. Lapissa peruskoulu ei kuulunut tähän<br />
joukkoon. Vaikka useimmat pyynnöt tulivat virallisten<br />
taho<strong>jen</strong> kautta, Lapissa peräti kolmannes nuorista<br />
tavoitettiin erilaisten sosiaalisten verkosto<strong>jen</strong> avulla.<br />
Koko maassa vastaavalla tavalla tavoitettiin neljännes<br />
nuorista. (Taulukko 4.6.4.) Sosiaalisten verkosto<strong>jen</strong><br />
kautta tavoitetut nuoret ovat juuri niitä, jotka ovat<br />
kaikkien yhteiskunnan palvelu<strong>jen</strong> saavuttamattomissa.<br />
Sosiaalisten verkosto<strong>jen</strong> kategoriaan on laskettu<br />
esimerkiksi nuoren vanhempien tai kaverien yhteydenotto,<br />
nuoren tavoittaminen katutyön tai sähköisen<br />
median kautta sekä nuoren oma yhteydenotto. <strong>Lapin</strong><br />
nuorista kahdeksan prosenttia otti itse yhteyttä etsivään<br />
nuorisotyöntekijään.<br />
Koko maassa etsivän nuorisotyön tavoittamista<br />
nuorista 70 prosentilla oli pelkkä peruskoulun päättötodistus.<br />
Lapissa osuus oli vielä muutaman prosentin<br />
korkeampi. Tämä tieto on yhdenmukainen työ- ja<br />
elinkeinoministeriön julkaisussa esitetty<strong>jen</strong> tulosten<br />
kanssa. Koulutuksen puute lisää merkittävästi riskiä<br />
joutua yhteiskunnan palvelu<strong>jen</strong> ulkopuolelle tai<br />
työttömäksi. Pelkän perusasteen varassa olevilla on<br />
kolminkertainen riski kuulua kaikkien palvelu<strong>jen</strong> ulkopuolella<br />
olevien ryhmään verrattuna ammatillisen<br />
keskiasteen koulutuksen saaneisiin. He myös jäävät<br />
useammin ilman työ- ja elinkeinotoimiston palveluja.<br />
Arviointiryhmä<br />
Suunnittelija, KM Marja Hanni<br />
puhelin 040 169 7363<br />
marja.hanni(at)ely-keskus.fi<br />
Sivistystoimentarkastaja, HTM Seija Kähkönen<br />
puhelin 0400 891 241<br />
seija.kahkonen(at)ely-keskus.fi<br />
Tietolähteet<br />
Nuorisolaki (72/2006).<br />
Kysely nuorten ohjaus- ja palveluverkosto<strong>jen</strong> puheenjohtajille,<br />
marraskuu 2011, <strong>Lapin</strong> elinkeino-,<br />
liikenne- ja ympäristökeskus, vastausprosentti 100.<br />
Valtakunnallinen kysely työpajo<strong>jen</strong> hallinnoijille,<br />
kevät 2011, Erik Häggman, Varsinais-Suomen elinkeino-,<br />
liikenne- ja ympäristökeskus.<br />
Valtakunnallinen kysely etsiville nuorisotyöntekijöille,<br />
kevät 2011, Erik Häggman, Varsinais-Suomen<br />
elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus.<br />
Lybeck, Tuula & Walldén, Jaana 2011. Teoksessa Aaltonen,<br />
Kimmo (toim.) Nuorten hyvinvointi ja monialainen<br />
yhteistyö. Helsinki: Tietosanoma Oy, 25−58.<br />
Myrskylä, Pekka 2011. Nuoret työmarkkinoiden ja<br />
opiskelun ulkopuolella. Työ- ja elinkeinoministeriön<br />
julkaisuja. Työ ja yrittäjyys, 12/2011.<br />
Nuorten syrjäytymisen ehkäisy. Valtiontalouden<br />
tarkastusviraston toiminnantarkastuskertomus<br />
146/2007.<br />
Nuorten työpajatoiminnan yleiset perusteet ja suositukset.<br />
Opetusministeriön päätös 26.10.2006.<br />
Pääministeri Jyrki Kataisen hallituksen ohjelma<br />
22.6.2011.<br />
Valtioneuvoston 8.12.2011 hyväksymä hallituksen<br />
lapsi- ja nuorisopolitiikan kehittämisohjelma<br />
2012−2015.<br />
Valtion talousarvioesitys 2012.<br />
99
4.7. Ehkäisevän päihdetyön toteutuminen kunnissa<br />
Johtopäätökset<br />
Ehkäisevän päihdetyön koordinaatiotehtävän haasteena on yhdyshenkilöiden epäselvä työnkuva, osa-aikaisuus ja<br />
resurssien vähyys.<br />
Mini-intervention ja varhaisen puheeksiottamisen mallit ovat kaikissa kunnissa käytössä. Sen sijaan vastuulliseen<br />
alkoholijuomien myyntiin ja anniskeluun keskittyvä Pakka-malli on käytössä vain kahdessa kunnassa. Haasteena<br />
on puheeksiottamisen mallien käytön toteuttaminen systemaattisesti asiakastyössä.<br />
Strateginen suunnitelma ehkäisevän päihdetyön edistämiseksi on laadittu tai se on suunnitteilla 18 kunnassa. Lähes<br />
kaikissa kunnissa on sovittu ehkäisevän päihdetyön johtamisesta ja vastuista.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Kuntien ehkäisevän päihdetyön yhdyshenkilöiden tehtävät ja toimivalta on määriteltävä, ja työhön on varattava<br />
riittävät resurssit. Resurssien ollessa rajallisia on kuntien kehitettävä toimintamalleja ehkäisevän päihdetyön kehittämiseksi<br />
ja kuntarajat ylittävän yhteistyön tueksi.<br />
Kuntien on tehostettava ja laa<strong>jen</strong>nettava mini-intervention ja muiden varhaisten puheeksiottamisen menetelmien<br />
käyttöä sekä vakiinnutettava niiden käyttö osaksi <strong>peruspalvelu</strong>ja. Kuntien on ryhdyttävä Pakka-toimintamallin soveltamiseen<br />
esimerkiksi nimeämällä ehkäisevän päihdetyön työryhmiin elinkeinoelämän edustajia.<br />
Kuntien on laadittava puuttuva strateginen suunnitelma ja sovittava ehkäisevän päihdetyön johtamisesta ja vastuista.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Ehkäisevän päihdetyön<br />
tarkoituksenmukaisuus ja riittävyys<br />
Onko kunnissa ehkäisevän<br />
päihdetyön moniammatillinen<br />
työryhmä?<br />
Onko kunnissa sovittu ehkäisevän<br />
päihdetyön johtamisesta<br />
ja vastuista?<br />
Onko kunnissa nimetty yhdyshenkilö<br />
ehkäisevää päihdetyötä<br />
varten?<br />
Onko kunnissa strateginen suunnitelma<br />
ehkäisevän päihdetyön<br />
edistämiseksi?<br />
Ovatko kunnat mukana alueellisessa<br />
yhteistyössä?<br />
Onko kunnissa käytössä ehkäisevän<br />
päihdetyön menetelmiä<br />
kuten Pakka-malli ja miniinterventio<br />
tai muita varhaisen<br />
puheeksiottamisen menetelmiä?<br />
100 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kuntien määrä, jossa moniammatillinen<br />
työryhmä on nimetty<br />
ja työryhmän kokoonpano on<br />
kattava.<br />
Kuntien määrä, joissa johtamisesta<br />
ja vastuista on sovittu.<br />
Kuntien määrä, joissa ehkäisevän<br />
päihdetyön yhdyshenkilö<br />
on nimetty ja tehtäväkuva on<br />
määritelty.<br />
Kunnat, joissa ehkäisevän päihdetyön<br />
strategia 1) on olemassa<br />
2) suunnitellaan tai se on valmistumassa<br />
3) ei ole suunnitelmaa.<br />
Kuntien määrä, jossa tehdään<br />
seudullista yhteistyötä.<br />
Mini-intervention tai muiden varhaisen<br />
puuttumisen menetelmien<br />
käytön laajuus.<br />
Kaikissa kunnissa on ehkäisevän<br />
päihdetyön moniammatillinen<br />
työryhmä ja sen kokoonpano<br />
on kattava.<br />
Kunnissa ehkäisevän päihdetyön<br />
johtamisesta ja vastuista on<br />
sovittu.<br />
Yhdyshenkilöllä on selkeä<br />
tehtäväkenttä ja yhdyshenkilö on<br />
tiedossa eri tahoilla.<br />
Strategia ehkäisevän päihdetyön<br />
edistämiseksi on laadittu ja sen<br />
toteuttamisesta ja seurannasta<br />
on huolehdittu.<br />
Kunnat tekevät seudullista<br />
yhteistyötä.<br />
Pakka-malli on käytössä Lapissa<br />
Mini-intervention ja muiden<br />
varhaisten puheeksi ottamisen<br />
menetelmien käyttö on systemaattista<br />
Lapissa.
Johdanto<br />
Minkälaiseksi kunnat arvioivat<br />
ehkäisevän päihdetyön toiminnan<br />
tason?<br />
Alkoholin kulutus Suomessa vuonna 2011 oli ennakkotiedon<br />
mukaan sataprosenttiseksi alkoholiksi<br />
muutettuna 10 litraa alkoholia asukasta kohden.<br />
Kokonaiskulutuksen taso on Suomessa korkea ja<br />
on pysynyt samana kuin edellisenä vuonna. Lapissa<br />
myytiin alkoholijuomia 15 vuotta täyttänyttä asukasta<br />
kohti vuonna 2010 edelleen enemmän kuin muualla<br />
maassa, lähes 13 litraa. Niin ikään päihtyneiden<br />
säilöönotto<strong>jen</strong> ja rattijuopumustapausten lukumäärät<br />
olivat Lapissa muuta maata korkeammat väestömäärään<br />
nähden. Myös 35–65 -vuotiaiden alkoholikuolleisuus<br />
oli Lapissa 10 prosenttia korkeampi kuin<br />
muualla Suomessa. Näin siitä huolimatta, että suuntaus<br />
oli laskeva kaikilla edellä mainituilla mittareilla<br />
sekä koko valtakunnassa että Lapissa.<br />
Suomessa ennaltaehkäisevän päihdetyön, käytännön<br />
raittiustyön, tekeminen on pääasiassa kuntien<br />
tehtävä. Toimintaa ohjaa ensisijaisesti raittiustyölaki,<br />
jonka mukaan raittiustyön toimeenpanoon, raittiuden<br />
edistämiseen ja alkoholiolo<strong>jen</strong> seuraamiseen<br />
kuuluvista tehtävistä huolehtii kunnan määräämä<br />
monijäseninen toimielin. Sen tehtävänä on huolehtia<br />
raittiuslaissa määrätyistä tehtävistä sekä muista<br />
tehtävistä, jotka muissa säädöksissä määrätään raittiuslautakunnan<br />
tehtäviksi. Raittiustyöstä vastaavan<br />
toimielimen on lain mukaan toimittava yhteistyössä<br />
erityisesti kunnan terveys-, sosiaali- ja koulutoimen<br />
kanssa. Toimielimen tehtävistä säädetään tarkemmin<br />
raittiustyöasetuksessa. Ehkäisevää päihdetyötä koskevia<br />
säännöksiä on raittiuslain ja -asetuksen lisäksi<br />
erityislaeissa kuten päihdehuoltolaissa ja terveydenhuoltolaissa,<br />
jossa säädetään laaja-alaisesti terveyden<br />
ja hyvinvoinnin edistämisestä.<br />
Lainsäädännön lisäksi päihdetyöhön on kuntien<br />
työn tukemiseksi panostettu usealla tavalla: esimerkiksi<br />
sosiaali- ja terveysministeriö julkaisi päihdepalvelu<strong>jen</strong><br />
laatusuositukset kuntien toiminnan<br />
Toiminnan taso on 1) hyvä 2)<br />
tyydyttävä 3) huono.<br />
Kunnat arvioivat toiminnan tason<br />
hyväksi.<br />
tukemiseksi ja Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja<br />
kehittämiskeskus Stakes työryhmämuistion ehkäisevän<br />
päihdetyön laatukriteerit (2006). Lisäksi toteutettiin<br />
erillinen valtakunnallinen alkoholiohjelma<br />
(2004–2007; 2008–2011), jonka keskeisenä tavoitteena<br />
oli alkoholihaitto<strong>jen</strong> vähentäminen sekä alkoholin<br />
kokonaiskulutuksen kääntäminen laskuun.<br />
Alkoholiohjelman yhtenä tavoitteena oli kehittää<br />
päihdeongelmaisten hoitoa päihdehuoltolain ja<br />
päihdepalvelu<strong>jen</strong> laatusuositusten mukaisesti sekä<br />
tukea alueellisen koordinaatiomallin rakentumista<br />
aluehallintovirasto<strong>jen</strong> alkoholikoordinaattoreiden<br />
myötävaikutuksella. Alkoholiohjelman myötä kunnat<br />
ovat tehneet kumppanuussopimuksia sosiaali- ja terveysministeriön<br />
kanssa ja vuoden 2012 alusta alkaen<br />
alkoholiohjelma on sisällytetty osaksi aluehallintovirasto<strong>jen</strong><br />
toteuttamia terveyden edistämisen hankkeita.<br />
Tässä raportissa tarkastellaan ehkäisevän päihdetyön<br />
toteutumista kunnissa erityisesti rakenteellisten<br />
edellytysten ja tarkoituksenmukaisen toiminnan näkökulmasta.<br />
Arviointiaineistona on Terveyden- ja hyvinvoinnin<br />
laitoksen ja aluehallintovirasto<strong>jen</strong> vuonna<br />
2011 toteuttama valtakunnallinen kysely ehkäisevän<br />
päihdetyön <strong>tilasta</strong>. Kyselyyn vastasivat kuntien ehkäisevän<br />
päihdetyön toimijat ja/tai perusturvajohtajat<br />
tai vastaavat. Lapissa vastausprosentti oli noin 86.<br />
Kyselyyn saatiin joistakin kunnista kaksi ristiriitaista<br />
vastausta ja kyselystä puuttui kysymys näyttöön<br />
perustuvien menetelmien käytöstä. Tämän vuoksi aineistoa<br />
täydennettiin helmikuussa 2012 lähetetyllä<br />
uusintakyselyllä. Kyselyyn vastasivat kaikki 21 <strong>Lapin</strong><br />
kuntaa. Kuntakohtainen yhteenveto kyselyn tuloksista<br />
on arviointikohteen lopussa (Taulukko 4.7.2.). Lisäksi<br />
arvioinnin taustatietoina on käytetty tilastollisia<br />
tunnuslukuja päihteiden käytöstä ja päihdehaitoista.<br />
Arvioinnissa verrataan soveltuvin osin nykyistä tilannetta<br />
vuoden 2004 tilanteeseen, jolloin edellisen kerran<br />
toteutettiin <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointi päihdepalveluista<br />
ja ehkäisevästä päihde- ja huumetyöstä.<br />
101
Syrjäytymisen ehkäisyn kannalta<br />
<strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Ehkäisevän päihdetyön perusta on kunnan <strong>peruspalvelu</strong>issa.<br />
Laadukas ehkäisevä päihdetyö kunnassa on<br />
pitkäjänteistä ja eri alo<strong>jen</strong> toimijoiden välistä yhteistyötä.<br />
Se on koordinoitua, siinä otetaan huomioon<br />
kaikki ikäryhmät ja sitä toteutetaan näyttöön perustuvin<br />
menetelmin. Päihteet (alkoholi, huumeet, tupakka)<br />
ovat yksi keskeinen syrjäytymisen riskitekijä. Niistä<br />
aiheutuvat haitat vaikuttavat ihmisen kokonaisvaltaiseen<br />
hyvinvointiin: terveyteen, sosiaalisiin suhteisiin,<br />
talouteen ja työelämään. Päihteet ovatkin tällä hetkellä<br />
yleisin työikäisten kuolinsyy ja yksi suurimmista kansalaisten<br />
kokemista hyvinvointia uhkaavista tekijöistä.<br />
Ehkäisevä päihdetyö on osana <strong>peruspalvelu</strong>ja<br />
avainasemassa kuntalaisten syrjäytymisen ehkäisyssä.<br />
Ennaltaehkäisevällä toiminnalla on laaja-alaista<br />
merkitystä sekä yksilölle että yhteiskunnalle, jos sen<br />
avulla onnistutaan ehkäisemään ylisukupolvista syrjäytymistä.<br />
Ehkäisevä päihdetyö on toimintaa, jolla<br />
ehkäistään ja vähennetään päihteiden käyttöä vaikuttamalla<br />
päihteiden saatavuuteen, päihteitä koskeviin<br />
tietoihin ja asenteisiin, päihteiden käyttötapoihin sekä<br />
päihteiden ongelmakäyttöä synnyttäviin olosuhteisiin<br />
ja sitä tukevaan kulttuuriin. Sen tavoitteena on<br />
osaltaan taata kuntalaiselle terveellinen ja turvallinen<br />
elinympäristö.<br />
Taulukko 4.7.1. Nuorten päihteiden käyttö Lapissa ja koko maassa eri vuosina.<br />
Alue<br />
Tupakoi<br />
päivittäin<br />
Lähde: Kouluterveyskysely 2002–2010.<br />
102 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Päihdeolo<strong>jen</strong> kehitys Lapissa<br />
Tutkimukset osoittavat, että päihteiden (alkoholin)<br />
käytöllä on yhteys syrjäytymiseen monin eri tavoin.<br />
Alkoholin (humalajuomisen) ja väkivallan, kuten<br />
muun muassa henkirikollisuuden, yhteys on ilmeinen.<br />
Suomalaiset henkirikokset liittyvät kiinteästi<br />
alkoholin käyttöön ja pääosa henkirikoksista liittyy<br />
keski-ikäisten työttömien miesten keskinäisiin alkoholinkäyttötilanteisiin.<br />
Alueellisesti tarkasteltaessa<br />
henkirikollisuustaso kuluvalla vuosikymmenellä on<br />
korkein Lapissa.<br />
Paitsi henkirikollisuustasoon, alkoholin kulutusta<br />
pidetään myös eräänä pahoinpitelyrikollisuuden tasoon<br />
vaikuttavana tekijänä. Poliisille tulleiden pahoinpitelyrikosten<br />
kokonaismäärä on edellisvuosina vähentynyt,<br />
mutta vuonna 2011 pahoinpitely<strong>jen</strong> määrä on uudelleen<br />
kasvanut. Esimerkiksi kotihälytysten ja sen alalajiin<br />
perheväkivaltaan liittyneiden hälytysten määrät<br />
ovat Suomessa lisääntyneet. Poliisin tilasto<strong>jen</strong> mukaan<br />
Lapissa vuonna 2011 kotihälytysten määrä laski, mutta<br />
perheväkivaltaa koskevien kotihälytysten määrä nousi.<br />
Alueellisesti tarkastellen <strong>Lapin</strong> poliisilaitoksen alueella<br />
perheväkivaltaa koskevien hälytysten osuus edellisvuoteen<br />
verrattuna laski neljä prosenttia, kun taas Peräpohjolan<br />
poliisilaitoksen alueella nousi 12 prosenttia.<br />
Valtakunnallisesti hälytysten määrä myös nousi.<br />
8.-9. luokkalaisista (%)<br />
Ammatillisen oppilaitoksen<br />
1. ja 2. vuoden<br />
opiskelijoista (%)<br />
Lukion 1. ja 2. vuoden opiskelijoista (%)<br />
Tosi humalassa<br />
vähintään<br />
kerran<br />
kuukaudessa<br />
Kokeillutlaittomiahuumeita<br />
ainakin<br />
kerran<br />
Tupakoi<br />
päivittäin<br />
Tosi humalassavähintään<br />
kerran<br />
kuukaudessa<br />
Kokeillut<br />
laittomia<br />
huumeita<br />
ainakin<br />
kerran<br />
Tupakoi<br />
päivittäin<br />
Tosi humalassa<br />
vähintään<br />
kerran kuukaudessa<br />
Kokeillut<br />
laittomia<br />
huumeita<br />
ainakin<br />
kerran<br />
Lappi<br />
2010 16 16 6 45 39 19 11 22 10<br />
2008 18 19 5 46 40 17 12 23 8<br />
2002 24 20 8 - - - 21 22 12<br />
Koko maa<br />
2010 - 2011 15 15 8 40 39 21 11 25 14
Terveyskäyttäytymisen perusteet luodaan varhaisessa<br />
vaiheessa. Nuorten liiallinen päihteidenkäyttö<br />
on merkittävä syrjäytymisriskin aiheuttaja. Kouluterveyskyselyiden<br />
mukaan lappilaisten peruskoululaisten<br />
päihteiden käyttö on vähentynyt vuodesta 2002 alkaen.<br />
Toisen asteen opiskelijoiden kehityksen suunta tässä<br />
ei sen sijaan ole ollut yhtä myönteinen. Kouluterveyskysely<br />
on tehty parillisina vuosina Etelä-Suomessa ja<br />
Itä-Suomessa ja parittomina vuosina Lapissa, muualla<br />
Manner-Suomessa sekä Ahvenanmaalla. Kun yhdistetään<br />
peräkkäisten vuosien aineistot, saadaan koko Suomea<br />
kuvaavia tuloksia. (Taulukko 4.7.1.)<br />
Eri vuosien kouluterveyskyselyiden mukaan sekä<br />
lappilaisten nuorten että heidän vanhempiensa tupakointi<br />
on vähentynyt. Peruskoulun 8.–9. luokkalaisten<br />
vanhempien tupakointi (ainakin yksi vanhempi<br />
tupakoi) on vähentynyt vuodesta 2002 vuoteen 2010<br />
yhteensä kuusi prosenttiyksikköä. Vastanneista 40 prosenttia<br />
ilmoitti vuonna 2010, että ainakin yksi vanhemmista<br />
tupakoi.<br />
Suomen huumetilanne on heikentynyt usean vakaan<br />
vuoden jälkeen. Samoin kuin koko valtakunnassa<br />
on Lapissa huumausaineiden ongelmakäytölle tyypillistä<br />
laittomien huumeiden, lääkkeiden ja alkoholin<br />
sekakäyttö. Kannabis ja amfetamiini sekä buprenorfiini<br />
(esimerkiksi Subutex) ovat poliisin mukaan tyypillisimpiä<br />
<strong>Lapin</strong> alueella käytettäviä aineita. Aineiden<br />
käyttö on eriytynyt eri alueille siten, että Rovaniemen<br />
alueella tyypillinen huumausaine on buprenorfiini kun<br />
taas Kemi-Tornion alueella se on amfetamiini. Valtakunnallisesti<br />
erityisesti nuorten keskuudessa kannabiksen<br />
käyttö on lisääntynyt samalla, kun asenteet ovat<br />
höltyneet.<br />
Kouluterveyskyselyiden mukaan ammattioppilaitosten<br />
opiskelijat raportoivat humalahakuisesta juomisesta,<br />
tupakoinnista ja huumekokeilusta enemmän kuin<br />
vastaavanikäiset lukiolaiset. Sen sijaan koko maan<br />
vastaavaan tilastoon verrattuna lappilaisten 8.–9. luokkalaisten<br />
ilmoitukset vuonna 2010 humalahakuisesta<br />
juomisesta ja huumekokeiluista ovat hiukan alhaisempia<br />
kuin koko maassa keskimäärin. Tupakoinnin osalta<br />
tilanne Lapissa puolestaan on hiukan korkeampi kuin<br />
koko maassa keskimäärin.<br />
Kokonaistilannetta kuvaa, että vuonna 2010 Pohjois-Suomessa<br />
16 prosenttia aikuisväestöstä (15–64<br />
-vuotiaat) tupakoi päivittäin, 14 prosenttia joi vähintään<br />
kerran viikossa alkoholia kerralla kuusi annosta tai<br />
enemmän ja kolmelle prosentille oli tarjottu huumeita.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Nykyisessä hallitusohjelmassa köyhyyden, eriarvoisuuden<br />
ja syrjäytymisen ehkäisy on yksi painopistealue<br />
vuosina 2011–2015. Yhteiskuntapoliittisesti tavoitteena<br />
on panostaa ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin ja<br />
siten vähentää korjaavien toimenpiteiden tarvetta. Käytännössä<br />
<strong>peruspalvelu</strong>ihin panostaminen mahdollistaa<br />
edellä mainitun tavoitteen saavuttamisen.<br />
Nykyiseen hallitusohjelmaan sisältyvät ehkäisevän<br />
päihdetyön kannalta merkittävät alkoholilain sekä<br />
raittiustyölain uudistukset. Alkoholilain uudistamisen<br />
tarkoituksena on ehkäistä alkoholin aiheuttamia<br />
haittoja, tehostaa valvonnan vaikuttavuutta ja lisätä<br />
kansalaisten mahdollisuuksia vaikuttaa oman elinympäristönsä<br />
turvallisuuteen ja häiriöttömyyteen. Raittiustyölain<br />
uudistamisen tarkoituksena on puolestaan<br />
paikallisen päihdehaitto<strong>jen</strong> ehkäisyn kehittäminen. Lisäksi<br />
alkoholimainontaa on tarkoitus rajoittaa erityisesti<br />
lasten ja nuorten suojelemiseksi.<br />
Ehkäisevän päihdetyön laatukriteerien mukaan<br />
hyvän ehkäisevän päihdetyön kriteerinä ovat työn<br />
kokonaisvaltaisuus, pitkäjänteisyys ja moniammatillisuus.<br />
Ehkäisevän päihdetyön tasoa voidaan pitää<br />
hyvänä, kun päihdetyön toimintaohjelma on laadittu,<br />
kunnissa on aktiivisesti toimiva moniammatillinen<br />
päihdetyöryhmä ja ehkäisevään päihdetyöhön on osoitettu<br />
riittävät henkilöresurssit.<br />
Onko kunnissa ehkäisevän päihdetyön<br />
moniammatillinen työryhmä?<br />
Lapissa 15 kunnassa toimi ehkäisevästä<br />
päihdetyöstä huolehtiva moniammatillinen<br />
työryhmä ja kahdessa kunnassa suunniteltiin<br />
ryhmän nimeämistä. Elinkeinon edustajat<br />
puuttuivat kaikkien kuntien työryhmistä.<br />
103
Vuonna 2011 Lapissa vain seitsemässä kunnassa oli<br />
vastaajien mukaan nimetty ehkäisevän päihdetyön<br />
moniammatillinen ja monijäseninen työryhmä. Sen<br />
sijaan kahdeksassa kunnassa toimi moniammatillinen<br />
työryhmä, kuten esimerkiksi hyvinvointityöryhmä,<br />
terveyden edistämisen työryhmä tai turvallisuustyöryhmä,<br />
jonka tehtäviin myös päihdetyö kuului. Lisäksi<br />
Kemijärven ja Pelkosenniemen kunnissa suunniteltiin<br />
työryhmän nimeämistä. Ehkäisevän päihdetyön<br />
työryhmä puuttui Kittilän, Muonion, Tervolan ja Utsjoen<br />
kunnista.<br />
Ehkäisevää päihdetyötä koordinoivissa työryhmissä<br />
enemmistössä oli sosiaali-, terveys- ja opetustoimen<br />
edustus. Lähes kaikissa oli seurakunnan edustus<br />
ja useissa oli myös vapaa-ajan ja nuorisotoimen<br />
sekä poliisin edustus. Vain yhdessä kunnassa kokoonpanoon<br />
kuului kokemusasiantuntija (henkilö, jolla on<br />
omakohtaista kokemusta mielenterveys- ja päihdeongelmista,<br />
joko niistä itse kärsivänä, niistä toipuneena<br />
tai palveluita käyttäneenä tai omaisena tai läheisenä).<br />
Edustajia oli myös kunnanvaltuustosta, tullista, järjestökentältä,<br />
työvoimahallinnosta, pelastustoimesta, työsuojelusta,<br />
päihdehuollon erityispalveluista sekä kunnan<br />
teknisestä toimesta ja kulttuuritoimesta. Yhdenkään<br />
kunnan työryhmässä ei toiminut alkoholielinkeinon,<br />
päivittäistavarakaupan, ravintoloiden tai urheiluseuro<strong>jen</strong><br />
edustajaa. Työryhmien edustus vastasi lääninhallitusten<br />
raportoimia havaintoja vuodelta 2004.<br />
Onko kunnissa sovittu ehkäisevän<br />
päihdetyön johtamisesta ja vastuista?<br />
Lapissa 16 kunnassa oli sovittu ehkäisevän<br />
päihdetyön johtamisesta ja vastuista. Yleisimmin<br />
kuntien ehkäisevästä päihdetyöstä vastasi<br />
sosiaali- ja terveyslautakunta tai vastaava.<br />
Enemmistössä (76 %) <strong>Lapin</strong> kunnista raittiustyönlain<br />
mukaisista velvoitteista vastaava hallintokunta oli<br />
sosiaali- ja terveyslautakunta tai vastaava. Kahdessa<br />
kunnassa velvoitteista vastasi sivistyslautakunta, mutta<br />
neljässä kunnassa ei kyselyyn vastanneiden mukaan<br />
oltu määritelty vastuutahoa tai sitä ei tiedetty määritellyn.<br />
Yhdessä kunnassa vapaa-aikatoimi hoiti asiaa.<br />
104 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Sosiaali- ja terveyslautakunta vastasi myös vuonna<br />
2004 enemmistössä <strong>Lapin</strong> kunnista raittiustyölain<br />
mukaisesta päihdetyön johtamisesta ja vastuista.<br />
Onko kunnissa nimetty yhdyshenkilö<br />
ehkäisevää päihdetyötä varten?<br />
Lähes kaikissa <strong>Lapin</strong> kunnissa oli nimetty<br />
ehkäisevän päihdetyön yhdyshenkilö, mutta<br />
yhdyshenkilön tehtävänkuva oli määritelty<br />
vain kahdeksassa kunnassa.<br />
Vuonna 2011 kaikki <strong>Lapin</strong> kunnat Muoniota ja Utsjokea<br />
lukuun ottamatta olivat nimenneet ehkäisevän<br />
päihdetyön yhdyshenkilön. Yhdyshenkilön tehtävänkuva<br />
oli määritetty kahdeksassa kunnassa. Kuudessa<br />
kunnassa tehtävät olivat määrittelemättä ja viidessä<br />
kunnassa vastaaja ei osannut sanoa, onko yhdyshenkilön<br />
tehtävänkuva määritelty.<br />
Valtaosassa kuntia ehkäisevän päihdetyön yhdyshenkilö<br />
työskenteli osapäiväisesti oman työn ohessa<br />
eikä työaikaa ollut tarkasti määritelty. Vain Inarin<br />
kunnassa toimi kokopäiväinen ehkäisevän päihdetyön<br />
yhdyshenkilö. Yhdyshenkilöiden tehtävänkuva ja<br />
toimivaltuudet eivät olleet kaikissa kunnissa selvillä<br />
ja joissakin tapauksissa nimitys oli lähinnä muodollisuus.<br />
Vuonna 2004 tilanne oli työhön varatun ajan<br />
osalta vastaavanlainen. Ehkäisevän päihdetyön yhdyshenkilö<br />
työskenteli oman työnsä ohessa 17 kunnassa.<br />
Valtakunnallinen suositus päihdepalvelu<strong>jen</strong> laadun<br />
kehittämiseksi oli osa sosiaali- ja terveydenhuollon<br />
tavoite- ja toimintaohjelmaa (TATO) 2000–2003.<br />
Laatusuosituksen mukaan päihdehaitto<strong>jen</strong> ehkäisy tulee<br />
ottaa huomioon kaikessa kunnan päätöksenteossa<br />
ja kuntien tuli nimetä ehkäisevän päihdetyön vastuuhenkilö<br />
(yhdyshenkilö). Yhdyshenkilön tehtävänä oli<br />
edistää ehkäisevää päihdetyötä moniammatillisena<br />
yhteistyönä, koordinoida kunnallista tai alueellista<br />
päihdestrategiaa sekä välittää tietoa kunnan ja eri organisaatioiden<br />
välillä.
Onko kunnissa strateginen suunnitelma<br />
ehkäisevän päihdetyön edistämiseksi?<br />
Lapissa 13 kunnassa oli strateginen suunnitelma<br />
laadittu ja viidessä kunnassa se oli suunnitteilla.<br />
Kahdeksassa kunnassa oli huolehdittu<br />
strategian seurannasta päivittämällä sitä.<br />
Yli puolessa <strong>Lapin</strong> kunnista oli vuonna 2011 päihde-<br />
tai jokin muu strategia ehkäisevän päihdetyön<br />
edistämiseksi tai vähintäänkin suunnitelma sen tekemiseksi.<br />
Lähes kaikki suunnitteilla olevat strategiat<br />
arvioitiin valmistuvan vuoden 2012 aikana. Enemmistössä<br />
kunnissa päihdestrategia oli liitetty ja se<br />
suunniteltiin liitettäväksi osaksi mielenterveys- ja<br />
päihdestrategiaa. Tervolan, Savukosken ja Pelkosenniemen<br />
kunnissa päihdepalvelu<strong>jen</strong> laatusuositusten<br />
mukaista strategiaa ei ollut. Vuonna 2004 tilanne oli<br />
vastaava. Tuolloin yli puolet vastanneista ilmoitti,<br />
että kunnassa oli päihdestrategia, päihdetoimintaohjelma<br />
tai -suunnitelma.<br />
Päihdepalvelu<strong>jen</strong> laatusuositusten mukaan kunnissa<br />
tulee olla laadukkaiden päihdepalvelu<strong>jen</strong> takaamiseksi<br />
päihdestrategia, jossa huomioidaan myös<br />
ennaltaehkäisevä päihdetyö. Päihdestrategiassa tulee<br />
määritellä, miten kunnassa ehkäistään päihdehaitto<strong>jen</strong><br />
syntymistä sekä miten päihdepalvelut järjestetään<br />
(tehtäväjaon selkiyttäminen).<br />
Ovatko kunnat mukana alueellisessa<br />
yhteistyössä?<br />
Lapissa yhdeksässä kunnassa yhdyshenkilö<br />
teki seudullista yhteistyötä.<br />
Vuonna 2011 kuntien ehkäisevän päihdetyön yhdyshenkilöt<br />
tekivät vain vähän yhteistyötä muiden kuntien<br />
yhdyshenkilöiden kanssa. Kuusi kuntaa ilmoitti,<br />
ettei seudullista yhteistyötä tehdä. Viisi kuntaa ei<br />
osannut sanoa, tekevätkö yhdyshenkilöt seudullista<br />
yhteistyötä ja yksi kunta jätti vastaamatta. Perusteluina<br />
yhteistyön vähyydelle nähtiin resurssien ja ajan-<br />
puute sekä pitkät välimatkat, jotka tekevät yhteistyön<br />
jopa kannattomaksi. Toisaalta vastaajat kokivat, että<br />
työssä tarvittava tuki olisi ideointia, yhteisten palvelu<strong>jen</strong><br />
järjestämistä (esimerkiksi esiintyjät, kampanjat)<br />
ja harvakseltaan toteutetut tapaamiset voisivat olla<br />
perusteltuja. Seudullista yhteistyötä tehtiin lähinnä<br />
hankkeiden puitteissa, palavereissa ja kokouksissa.<br />
Vuonna 2004 seudullisesta yhteistyöstä raportoivat<br />
Lounais- ja Itä-<strong>Lapin</strong> kunnat, vuonna 2011 muun muassa<br />
Meri-<strong>Lapin</strong> kunnat.<br />
Onko kunnissa käytössä näyttöön<br />
perustuvia ehkäisevän päihdetyön<br />
menetelmiä?<br />
Paikallinen alkoholipolitiikka - tutkimus- ja<br />
kehittämishankkeen toimintamalli (Pakkamalli)<br />
oli käytössä vain yksittäisissä kunnissa.<br />
Sen sijaan kaikissa <strong>Lapin</strong> kunnissa vähintäänkin<br />
yksittäisillä työntekijöillä oli käytössä<br />
mini-interventio tai jokin muu puheeksiottomenetelmä.<br />
Pakka-mallin tavoitteena on vähentää alkoholista aiheutuvia<br />
haittoja vaikuttamalla alkoholin saatavuuteen.<br />
Mallin keskiössä on vähittäiskaupan vastuullisen<br />
myynnin ja ravintoloiden vastuullisen anniskelun<br />
edistäminen esimerkiksi kiinnittämällä huomiota siihen,<br />
että ikärajavalvonta on tiukka ja selvästi päihtyneelle<br />
ei myydä tai anniskella. Pakka-malli oli<br />
vuonna 2011 Lapissa käytössä vain Sallan ja Utsjoen<br />
kunnissa.<br />
Mini-intervention ja muiden puheeksiottomenetelmien<br />
käytön aktiivisuus vaihteli kunnittain ja tehtävittäin.<br />
Yhdeksän kuntaa ilmoitti, että jokin puheeksiottomenetelmä<br />
oli systemaattisesti käytössä kunnan<br />
sosiaali- ja/tai terveystoimessa. Enemmistö kunnista<br />
ilmoitti, että jokin puheeksiottomenetelmä oli joko<br />
yksittäisen tai useamman työntekijän käytössä.<br />
105
Minkälaiseksi kunnat arvioivat ehkäisevän<br />
päihdetyön toiminnan tason?<br />
Enemmistö <strong>Lapin</strong> kunnista arvioi ehkäisevän<br />
päihdetyön toiminnan tason olevan tyydyttävä.<br />
Yleisesti ottaen ehkäisevä päihdetyö toteutui kuntien<br />
tekemän kokonaisarvion mukaan tyydyttävästi. Kemin,<br />
Keminmaan, Pellon ja Simon kunnat arvioivat<br />
toiminnan tason hyväksi. Neljä kuntaa arvioi toimin-<br />
Kunta<br />
Taulukko 4.7.2. Yhteenveto ehkäisevän päihdetyön toteutumisesta Lapissa vuonna 2011.<br />
Enontekiö<br />
Inari<br />
Kemi<br />
Kemijärvi<br />
Keminmaa<br />
Kittilä<br />
Kolari<br />
Muonio<br />
Pelkosenniemi<br />
Pello<br />
Posio<br />
Ranua<br />
Rovaniemi<br />
Salla<br />
Savukoski<br />
Simo<br />
Sodankylä<br />
Tervola<br />
Tornio<br />
Utsjoki<br />
Ylitornio<br />
Moniammatillinen<br />
työryhmä<br />
työryhmä suunnitteilla<br />
työryhmä<br />
nimetty<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> kysely 2011<br />
Kokonaisvastuu,<br />
johto<br />
(Raittiustyölain<br />
mukaisista<br />
velvotteista<br />
vastaava hallintokunta)<br />
epävarmuus<br />
vastuutahosta<br />
vastuutaho<br />
määritelty<br />
työryhmä toimii ei ole määritelty<br />
vastuutahoa<br />
Yhdyshenkilö<br />
(oto): tehtävinä<br />
tiedottaminen,<br />
moniammatillisesta<br />
ja<br />
poikkihallinnollisesta<br />
ept<br />
vastaaminen<br />
yhdessä eptryhmän<br />
kanssa<br />
ja ept-ryhmän<br />
vetäminen sekä<br />
valistustyö<br />
nimetty ja tehtävät<br />
määritelty<br />
nimetty, ei<br />
määritelty<br />
tehtäviä/ eos<br />
yhdyshenkilöä ei<br />
nimetty<br />
106 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
nan tason huonoksi. Yksikään <strong>Lapin</strong> kunnista ei arvioinut<br />
ehkäisevän päihdetyön tasoa kiitettäväksi tai<br />
erittäin huonoksi. Yksi kunta ei vastannut kysymykseen.<br />
Kaksi kuntaa arvioi toiminnan tason heikentyneen<br />
ja neljä puolestaan parantuneen kevään 2011<br />
tilanteesta, jolloin ensimmäinen kysely toteutettiin.<br />
Kunnan pienuus, toimijoiden vähyys, toimijoiden<br />
tuttuus sekä laajat yhteistyöverkostot vaikuttavat<br />
sekä myönteisesti että kielteisesti, kun arvioidaan<br />
kunnan ehkäisevän toiminnan tasoa. Toisaalta tuttu-<br />
Seudullinen<br />
yhteistyö<br />
Strateginen<br />
suunnitelma<br />
(päihdestrategia<br />
tai mielenterveys-<br />
ja<br />
päihdestrategia)<br />
Näyttöön<br />
perustuva<br />
menetelmä<br />
(mini-interventio<br />
ja/tai pakkamalli)<br />
eos/ ei vastausta suunnitteilla systemaattinen<br />
yhteistyötä on ja päivitetty yksittäinen<br />
ei yhteistyötä on<br />
ei työryhmää ei strategiaa
<strong>jen</strong> toimijoiden kanssa yhteistyö oli helppoa, mutta<br />
toisaalta työtapo<strong>jen</strong> arvioitiin voivan ”jumittua”. Monen<br />
toimijan yhteistyössä tilanne voi ajautua siihen,<br />
että asia kuuluu niin monelle, ettei oikein kenellekään<br />
erityisesti. Kuntien mukaan toiminnan tasoa nostivat<br />
sekä yhdyshenkilöiden että moniammatillisten työryhmien<br />
säännölliset tapaamiset. Resurssipula, nykyisen<br />
työn kuormittavuus, ajanpuute, laajat toimenkuvat<br />
sekä organisaatiouudistusten myötä perustetut yhdistelmävirat<br />
(nuoriso-, kulttuuri-, raittius- ja liikuntasihteeri)<br />
olivat kyselyyn vastanneiden mukaan selkeästi<br />
ehkäisevän päihdetyön toiminnan tasoa alentavia kriteereitä.<br />
Toiminnan tason kokonaisarviointiin vaikutti<br />
myös se, että jokin osa-alue (esim. nuorten kanssa<br />
tehtävä työ) arvioitiin hyväksi ja toinen osa-alue (aikuisten<br />
kanssa tehtävä työ) huonoksi. Taulukko 4.7.2.<br />
Yhteenveto ehkäisevän päihdetyön toteutumisesta<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Arvioinnin tekijä<br />
Sosiaalihuollon ylitarkastaja, KL Sari Husa<br />
puhelin 040 488 0676, sari.husa(at)avi.fi<br />
Tietolähteet<br />
Päihdehuoltolaki (41/1986).<br />
Raittiustyölaki (828/1982).<br />
Raittiustyöasetus (233/1983).<br />
Terveydenhuoltolaki (1326/2010).<br />
Puhelinhaastattelu 9.2.2012. Rikosylikonstaapeli<br />
Martti Karjula, Keskusrikospoliisin Rovaniemen<br />
toimintayksikkö.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> kysely ehkäisevästä päihdetyöstä<br />
2011 <strong>Lapin</strong> kunnille (2/2012).<br />
Ennakkotieto 2011 – Alkoholijuomien kulutus ennallaan.<br />
(2012) http://www.stakes.fi/FI/tilastot/aiheittain/Paihteet/alkoholijuomienkulutus_ennakko.htm.<br />
Holmila, Marja, Warpenius, Katariina, Warsell,<br />
Leena, Kesänen, Minna ja Tamminen, Irmeli (2009)<br />
Paikallinen alkoholipolitiikka. Pakka-hankkeen<br />
loppuraportti. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos.<br />
Raportti 5/2009.<br />
Kouluterveyskysely 2002–2010. http://info.stakes.fi/<br />
kouluterveyskysely/FI/tulokset/index.htm.<br />
Lehti, Martti (2012). Henkirikoskatsaus 2011. Verkkokatsauksia<br />
23/2012. Oikeuspoliittinen tutkimuslaitos.<br />
http://www.optula.om.fi.<br />
<strong>Lapin</strong> läänin <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arviointiraportti 2004.<br />
<strong>Lapin</strong> lääninhallituksen julkaisusarja 2005:1.<br />
Myrskylä, Pekka (2012). Hukassa – Ketkä ovat syrjäytyneet<br />
nuoret? Elinkeinoelämän Valtuuskunta EVA<br />
analyysi. http://www.eva.fi/julkaisut/analyysit/.<br />
Nuorten terveystapatutkimus 2011 - Nuorten tupakkatuotteiden<br />
ja päihteiden käyttö 1977–2011. (2011)<br />
Sosiaali- ja terveysministeriön raportteja ja muistioita<br />
2011:10. Helsinki.<br />
Poliisille kirjatut hälytystehtävät: kotihälytys, kotihälytys:<br />
perheväkivalta, LAPPI 2005–2011. Poliisin<br />
tulostietojärjestelmä Johdon portaali, JOPO.<br />
Päihdepalvelu<strong>jen</strong> laatusuositukset (2002). Sosiaali-<br />
ja terveysministeriön oppaita 2002:3. Helsinki.<br />
Päihdetilastollinen vuosikirja 2011 Alkoholi ja huumeet<br />
(2012) Terveyden ja hyvinvoinnin laitos.<br />
Rikollisuustilanne 2010 - rikollisuus ja seuraamusjärjestelmä<br />
tilasto<strong>jen</strong> valossa. (2011) Oikeuspoliittisen<br />
tutkimuslaitoksen tutkimuksia 258. Helsinki<br />
Suomalaisen aikuisväestön terveyskäyttäytyminen<br />
ja terveys, kevät 2010. Terveyden ja hyvinvoinnin<br />
laitos, raportti 15/2010. Helsinki.<br />
Strand, Teija (2011) Ehkäisevä päihdetyö Suomessa<br />
2011. Missä mennään, minne haluamme? Terveyden<br />
ja hyvinvoinnin laitoksen raportteja 37. Tampere.<br />
Tilasto- ja indikaattoripankki SOTKAnet 2005–2012.<br />
www.sotkanet.fi<br />
107
4.8 Joukkoliikenteen <strong>peruspalvelu</strong>taso<br />
Johtopäätökset<br />
Joukkoliikenteen tavoitteellinen <strong>peruspalvelu</strong>taso toteutuu suurimmassa osassa Lappia. Työmatkoihin<br />
soveltuvaa joukkoliikennettä on maakunnassa kaupunkiseutuja lukuun ottamatta vähän, koska kunnat<br />
ovat laajoja ja kuntarajat ylittävää työssäkäyntiä on vähän.<br />
Osa harvaanasutun maaseudun asukkaista on <strong>peruspalvelu</strong>tasoisten joukkoliikennepalvelu<strong>jen</strong> ulkopuolella.<br />
Joukkoliikennettä järjestävät monet eri tahot ja palvelu<strong>jen</strong> yhteensopivuutta ei ole aina varmistettu.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Kuntien ja ELY-keskuksen on hankittava <strong>peruspalvelu</strong>tasoista joukkoliikennettä mahdollisuuksien mukaan.<br />
Valtakunnallisesti yhtenäisesti tehdyt palvelutasomäärittelyt suuntaavat jatkossa liikenteen hankintaa ja<br />
osoittavat kunkin alueen kannalta olennaiset yhteysvälit. Kuntien, liikennöitsijöiden ja ELY-keskusten on<br />
kiinnitettävä erityistä huomiota matkaketju<strong>jen</strong> sujuvuuteen.<br />
Kuntien ja ELY-keskuksen on täydennettävä harvaan asutuilla alueilla säännönmukaista joukkoliikennettä<br />
mahdollisuuksien mukaan kutsujoukkoliikenteellä ja palveluliikenteellä. Nämä joukkoliikenteen<br />
muodot palvelevat erityisesti asukkaiden asiointitarpeita.<br />
Joukkoliikennettä järjestävien ja hankkivien taho<strong>jen</strong> on tehtävä yhteistyötä kuljetuspalvelu<strong>jen</strong> järjestämisessä.<br />
Liikkumista on tarkasteltava kokonaisvaltaisesti ja joukkoliikenteen palveluja on tarjottava kaikille<br />
ensisijaisesti avoimena liikenteenä.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Peruspalvelutasoisen joukkoliikenteen<br />
tarjonta<br />
Johdanto<br />
Miten joukkoliikenteen palvelutasomäärittelyn<br />
tavoitteellinen<br />
<strong>peruspalvelu</strong>taso on toteutunut?<br />
Joukkoliikenteen tarjonta muodostuu nykyään itsekannattavasta<br />
liikenteestä ja yhteiskunnan erilaisin<br />
lipputuin tukemasta liikenteestä sekä näitä täydentävästä<br />
ostoliikenteestä. Kunnat järjestävät lisäksi<br />
asukkailleen lakisääteisiä koulu- ja sosiaalitoimen<br />
108 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Liikennöintiaika, vuoroväli,<br />
vuoromäärä.<br />
Joukkoliikenneyhteydet on turvattu<br />
<strong>peruspalvelu</strong>tasoisesti.<br />
kuljetuksia. Kunnat hankkivat myös kunnan sisäistä<br />
joukkoliikennettä, joka on osittain kaikille matkustajille<br />
avointa.<br />
Joukkoliikenteen arviointikohteena oli <strong>Lapin</strong><br />
elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen (jatkossa<br />
ELY-keskus) määrittämä joukkoliikenteen palveluta-
so ja <strong>peruspalvelu</strong>tason toteutuminen. Tarkoituksena<br />
oli selvittää, millä alueilla joukkoliikenteen palvelut<br />
ovat tällä hetkellä vähintään <strong>peruspalvelu</strong>tasoisia.<br />
Joukkoliikenteen palvelutason määrittäminen<br />
on lakisääteinen tehtävä. ELY-keskus sekä Rovaniemen<br />
ja Kemin kaupungit määrittelivät oman toimivalta-alueensa<br />
joukkoliikenteen palvelutason. Ennen<br />
joukkoliikennelain voimaantuloa (3.12.2009) laaditut<br />
palvelutasomäärittelyt ovat voimassa vuoden 2013<br />
loppuun asti. Yhteistyössä alueen eri toimijoiden<br />
Taulukko 4.8.1. Alueellisen joukkoliikenteen määrälliset palvelutasotekijät.<br />
Lähde: Liikenneviraston ohje 25/2011<br />
kanssa tehdyn määrittelytyön tavoitteena oli kuvata<br />
joukkoliikenteen nykytila ja tulevaisuuden tavoitetila.<br />
Tässä arvioinnissa ei otettu huomioon Rovaniemen<br />
ja Kemin omia sisäisiä palvelutasomäärittelyjä,<br />
eikä myöskään liikenne- ja viestintäministeriön<br />
(LVM) tekemää, yli 100 kilometrin yhteysvälejä kattavaa,<br />
kaukoliikenteen palvelutasomäärittelyä. Palvelutasomäärittelypäätökset<br />
ja -aineistot ovat pääosin<br />
vuosilta 2010 ja 2011.<br />
Määrälliset tekijät Kilpailutaso Houkutteleva taso Keskitaso Peruspalvelutaso Minimitaso<br />
Liikennöintiaika<br />
Talvi: arki 06.00 - 00.00 07.00 - 21.00 07.00 - 20.00 07.00/08.00 - 17.00 08.00 - 16.00<br />
Kesä: arki 06.00 - 00.00 07.00 - 21.00 07.00 - 20.00 07.00/08.00 - 17.00 9 - 15 välillä<br />
Talvi: lauantai 07.00 - 00.00 09.00 - 21.00 09.00 - 17.00 Asiointiyhteys<br />
Kesä: lauantai 07.00 - 00.00 09.00 - 21.00 09.00 - 17.00 Asiointiyhteys<br />
Talvi: sunnuntai 09.00 - 23.00 10.00 - 21.00 12.00 - 17.00 Liityntä kaukoliikenteeseen<br />
Kesä: sunnuntai<br />
Vuoroväli/- määrä<br />
09.00 - 23.00 10.00 - 21.00 12.00 - 17.00 Liityntä kaukoliikenteeseen<br />
Talvi: ruuhka 10 - 20 min 15 - 30 min 30 min<br />
Kesä: ruuhka 20 - 30 min 30 min 60 min<br />
Talvi: arkipäivä 30 min 30 - 60 min 60 - 120 min 3 - 5 vuoroa/suunta 1 - 2 vuoroa/suunta<br />
koulu- ja asiointitar- kylien ja kuntakespeiden<br />
mukaisesti kuksen välillä<br />
Kesä: arkipäivä 30 - 60 min 60 - 90 min 60 - 120 min 1 - 3 vuoroa/suunta 1 - 2 vuoroa/suunta<br />
työmatka- ja asiointi- kylien ja kuntakestarpeiden<br />
mukaisesti kuksen välillä<br />
Talvi: arki-ilta (klo 18 -) 30 min 30 - 60 min 60 - 120 min tarpeen mukaan<br />
Kesä: arki-ilta (klo 18 -) 30 - 60 min 60 - 90 min 60 - 120 min tarpeen mukaan<br />
Talvi: lauantai 30 min 30 - 60 min 60 - 120 min tarpeen mukaan<br />
Kesä: lauantai 30 - 60 min 60 - 90 min 60 - 120 min tarpeen mukaan<br />
Talvi: sunnuntai 30 min 60 min 120 min tarpeen mukaan<br />
Kesä: sunnuntai 30 - 60 min 60 - 120 min 120 min tarpeen mukaan<br />
Etäisyys pysäkille 300 - 500 m kävely- 500 - 800 m kävelyetäisyysetäisyysKokonaismatka-<br />
Korkeintaan 1,3<br />
aika<br />
kertaa henkilöauton<br />
matka-aika (tai pp<br />
kaupunkioloissa)<br />
Vaihto<strong>jen</strong> määrä Enintään yhden Enintään yhden Vaihto sallittu Vaihto sallittu<br />
vaihdon yhteydet, vaihdon yhteydet,<br />
poikkeuksena liityn- poikkeuksena liityntävaihdot<br />
tiheään tävaihdot tiheään<br />
säännölliseen liiken- säännölliseen liikenteeseenteeseen<br />
109
Joukkoliikenteen <strong>peruspalvelu</strong>tason turvaamista<br />
korostetaan liikennepoliittisessa selonteossa ja<br />
LVM:n joukkoliikennestrategiassa 2009–2015. ELYkeskuksen<br />
yksi perustehtävä on tukea ja hankkia<br />
<strong>peruspalvelu</strong>tasoista liikennettä, jossa <strong>peruspalvelu</strong>tasoiset<br />
yhteydet on asetettu etusijalle muuhun ostoliikenteeseen<br />
nähden. Laissa ei ole määritelty joukkoliikenteen<br />
<strong>peruspalvelu</strong>tasoa. Tätä termiä on käytetty<br />
kuvaamaan palvelutasoa, joka turvaa ihmisten jokapäiväiset<br />
liikkumistarpeet työ-, opiskelu-, liityntä- ja<br />
asiointimatko<strong>jen</strong> osalta.<br />
Liikennevirasto on antanut suosituksen alueellisen<br />
joukkoliikenteen palvelutasomäärittelyssä käytettävistä<br />
kriteereistä (Taulukko 4.8.1.). Suosituksen<br />
mukaan palvelutasoluokat ovat kilpailutaso, houkutteleva<br />
taso, keskitaso, <strong>peruspalvelu</strong>taso, minimitaso<br />
ja lakisääteinen taso. Luokittelu tehdään pääosin<br />
määrällisten tekijöiden, kuten vuorovälin ja liikennöintiaiko<strong>jen</strong>,<br />
perusteella. Esimerkiksi houkuttelevalla<br />
tasolla olevat joukkoliikenteen palvelut tarjoavat<br />
käyttökelpoisen vaihtoehdon henkilöauton käytölle.<br />
Lakisääteisen tason palvelut puolestaan takaavat<br />
asukkaille vain lainsäädännön perusteella kuntien järjestettäväksi<br />
määrätyt koulu- ja sosiaalitoimen kuljetukset<br />
sekä Kelan erilliskyydit.<br />
Valtio tukee joukkoliikennettä ostamalla alueellista<br />
joukkoliikennettä sekä myöntämällä avustuksia<br />
kunnille paikallisen liikenteen hankintaan, kaupunki-,<br />
seutu- ja työmatkalippu<strong>jen</strong> hinnan alentamiseen sekä<br />
alueellisen joukkoliikenteen kehittämiseen. Vuosittainen<br />
määräraha kiintiöidään ELY-keskuksille ja tukea<br />
kanavoidaan ELY-keskusten kautta myös kunnille.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden<br />
turvallisuuden kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Harvaan asutuilla alueilla joukkoliikenteen palveluja<br />
on vähän tai ei ollenkaan. Varsinkaan työ- ja opiskelumatkat<br />
eivät yleensä onnistu ilman omaa autoa.<br />
Erityisen ongelmallinen tilanne on autottomissa talouksissa,<br />
joita koko maassa on 26 prosenttia. Kun<br />
riittäviä joukkoliikennepalveluja ei synny yritysaloitteisesti,<br />
<strong>peruspalvelu</strong>taso on pyrittävä turvaamaan<br />
muilla tavoin. ELY-keskusten ostamaa <strong>peruspalvelu</strong>tasoista<br />
liikennettä ei ole mahdollista ulottaa katta-<br />
110 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
vasti kaikkialle. Tämän vuoksi säännöllisen vuorotarjonnan<br />
lisäksi tulee kehittää myös muita vaihtoehtoja,<br />
kuten kuntien järjestämiä kutsu- ja palveluliikennettä.<br />
<strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen liikenne- ja infrastruktuuri<br />
-vastuualue huolehtii joukkoliikenteen palvelutasosta<br />
ostamalla lähinnä kuntakeskusten välistä liikennettä<br />
siellä, missä se ei ole muuten kannattavaa.<br />
Maaseutuolosuhteissa korostuvat koululaisliikenteen<br />
ja asiointiliikenteen järjestäminen sekä toimivat yhteydet<br />
rautatie- ja lentoasemille. Työssäkäyntiin sopivien<br />
yhteyksien järjestäminen on haastavaa muualla<br />
kuin kaupunkiseuduilla.<br />
Vuonna 2011 <strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen käyttöön<br />
alueellisen ja paikallisen joukkoliikenteen palvelu<strong>jen</strong><br />
ostoihin ja kehittämiseen sekä lippualennuksiin varattiin<br />
noin 3,3 milj. euroa. Edellisenä vuonna määräraha<br />
oli 3,2 milj. euroa. Vuonna 2011 toteutetussa<br />
kilpailutuksessa hankitun liikenteen bruttohinta oli<br />
1,34 euroa kilometriltä ja nettohinta 0,77 euroa kilometriltä.<br />
Indeksikorotus tulee todennäköisesti nostamaan<br />
nettohinnan 0,80 eurosta euroon kilometriltä.<br />
Joukkoliikenteen vuoro<strong>jen</strong> lukumäärä oli 195. Pohjois-Pohjanmaan<br />
ELY-keskus osti lisäksi jonkin verran<br />
<strong>Lapin</strong> alueelle ulottuvaa joukkoliikennettä lähinnä<br />
Koillismaalla.<br />
Säännöllistä joukkoliikennettä ostettiin vuonna<br />
2008 Lapissa 3 150 000 kilometriä. Vuonna 2011<br />
ostoliikenteen kilometrimäärä oli 3 050 000. Vuonna<br />
2012 toteutuneiden ostoliikenteen lakkautusten seurauksena<br />
kilometrit vähenivät noin 212 000 kilometrillä,<br />
mutta uusien osto<strong>jen</strong> vuoksi ostoliikenteen ajokilometrit<br />
pysyvät noin 3 000 000 km/vuosi. Busseilla<br />
ja takseilla hoidettavan joukkoliikenteen lisäksi valtio<br />
rahoittaa Lapissa junavuoroja, jotka ovat olennainen<br />
osa <strong>Lapin</strong> alueellista runkoliikennettä. Kemijärven<br />
yöjunaliikenteen ostosopimus on voimassa vuoden<br />
2015 loppuun.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Peruspalvelutasoisen joukkoliikenteen tarjonta on<br />
Lapissa heikentynyt viimeisten vuosien aikana ja<br />
kehitys näyttää kulkevan samaan suuntaan myös tulevaisuudessa.<br />
Valtion määräraha, joka on osoitettu
alueellisen ja paikallisen liikenteen ostamiseen ja<br />
hintavelvoitteisiin, ei ole kasvanut samassa suhteessa<br />
linja-autoliikenteen kustannusten kanssa. ELYkeskuksen<br />
hankkimien liikennepalvelu<strong>jen</strong> määrä on<br />
siten vähentynyt. Koska joukkoliikenteen matkustajamäärä<br />
ei ole kasvanut, eivät myöskään liikennöitsijät<br />
ole lisänneet itsekannattavan liikenteen tarjontaa<br />
varsinkaan harvaan asutuilla alueilla.<br />
ELY-keskus ja muut toimivaltaiset viranomaiset<br />
ovat uuden tilanteen edessä, kun joukkoliikenteen<br />
lainsäädännön muutosten seurauksena vanhoihin<br />
linjaliikennelupiin perustuvat siirtymäajan sopimusliikenteet<br />
päättyvät asteittain alkaen 30.6.2014 ja<br />
päättyen vuoteen 2019. Siirtymäajan jälkeen liikenne<br />
järjestetään joko markkinaehtoisesti ilman yhteiskunnan<br />
rahallista tukea tai yhteiskunnan tuen mahdollistavan<br />
palvelusopimusasetuksen mukaan.<br />
Vuonna 2011 tehdyt palvelutasomäärittelyt tulevat<br />
ohjaamaan joukkoliikennepalvelu<strong>jen</strong> järjestämistä<br />
myös siirtymäajan jälkeen. Määrittelytyössä mukana<br />
olleet eri tahot ovat luoneet yhteisen näkemyksen<br />
siitä, millaiseen joukkoliikenteen palvelutasoon on<br />
perusteltua pyrkiä. Palvelutasomäärittelyiden avulla<br />
pyritään turvaamaan kullakin alueella <strong>peruspalvelu</strong>tasoisia<br />
joukkoliikennepalveluja resurssien sallimissa<br />
puitteissa.<br />
Palvelutasoissa havaittuja puutteita ei välttämättä<br />
pystytä korjaamaan välittömästi, koska ELY-keskuksille<br />
alueellisen ja paikallisen liikenteen tukemiseen<br />
tarkoitetut määrärahat ovat pitkälti sidottuja jo<br />
voimassaolevien sopimusten perusteella. Myös kuntien<br />
joukkoliikenteen hankkimiseen tarkoitetut varat<br />
ovat rajalliset. Tunnistetut puutteet otetaan kuitenkin<br />
huomioon ja ne pyritään korjaamaan mahdollisten liikennöintimuutosten<br />
yhteydessä tai viimeistään siirtymäajan<br />
jälkeisen liikenteen suunnittelussa ja hankinnoissa.<br />
Miten joukkoliikenteen palvelutasomäärittelyn<br />
tavoitteellinen<br />
<strong>peruspalvelu</strong>taso on toteutunut?<br />
Joukkoliikenteen <strong>peruspalvelu</strong>taso toteutui<br />
suhteellisen kattavasti ympäri Lappia. Suurimmat<br />
puutteet olivat Enontekiön, Utsjoen,<br />
Posion ja Tervolan kunnissa.<br />
<strong>Lapin</strong> maakunnan keskuskaupunki on Rovaniemi.<br />
Yhteys maakunnan toisesta aluekeskuksesta Kemi–<br />
Torniosta Rovaniemelle on <strong>peruspalvelu</strong>tasoinen.<br />
Maakunnan paras palvelutaso on Tornion ja Kemin<br />
välillä. Yhteysvälin liikenne on keskitasoista. Tavoitteeksi<br />
on asetettu keskitaso myös Kemin ja Oulun välille.<br />
Rovaniemen ja Tornion välistä suoraa yhteyttä<br />
pyritään nostamaan <strong>peruspalvelu</strong>tasoiseksi. Yhteydet<br />
muista kunnista Rovaniemelle ovat joko <strong>peruspalvelu</strong>-<br />
tai minimitasoisia. <strong>Lapin</strong> maakunnan alueella<br />
työssäkäynnin, opiskelun ja asioinnin lisäksi myös<br />
matkailun näkökulma on tärkeä. Erityisesti pyritään<br />
ylläpitämään toimivat matkaketjut rautatie- ja lentoasemilta<br />
kuntakeskuksiin ja matkailukeskuksiin.<br />
Opiskelu-, työssäkäynti- ja asiointiyhteydet<br />
Peruskoululaisten ja opiskelijoiden aamuiset kulkuyhteydet<br />
kuntakeskukseen tai lähimpään kuntaan olivat<br />
hyvät Kemi–Tornion alueella. Aamun yhteyksissä<br />
oli puutteita Itä-<strong>Lapin</strong> seutukunnassa lähinnä Pelkosenniemellä<br />
ja Posiolla. Pelkosenniemeltä, jossa ei<br />
ole omaa lukiota, oli järjestetty yhteys Kemijärvelle.<br />
Toinen mahdollinen opiskelupaikka pelkosenniemeläisille<br />
oli Sodankylä, mutta sinne ei ollut joukkoliikennevuoroja.<br />
Pohjois-<strong>Lapin</strong> seutukunnassa liikenteellisiä<br />
puutteita oli etenkin Utsjoella. Myös Inarin<br />
kunnan eteläosissa ja Sodankylän lounaisosassa oli<br />
yhteyksissä puutteita. Ranuan kunnassa aamuiset linja-autovuorot<br />
olivat hyvät lukuun ottamatta kunnan<br />
pohjoisosaa. Tornionlaaksossa aamun yhteydet olivat<br />
kattavat Pellossa, mutta Ylitorniolla tarvitaan lisää<br />
vuoroja. Tunturi-<strong>Lapin</strong> suurimmat puutteet linja-autovuoroissa<br />
olivat Enontekiöllä. Puuttuvat yhteydet<br />
hoidetaan nykyisin kuntien hankkimina erilliskuljetuksina.<br />
111
Peruskoululaisten iltapäivän paluuyhteydet kotikuntaan<br />
olivat kattavat Kemi–Tornio alueella, Tornionlaaksossa<br />
ja Ranualla. Pohjois-Lapissa oli puutteita<br />
yhteyksissä etenkin Utsjoen ja Inarin kunnissa,<br />
mutta myös Sodankylässä oli alueita, joita iltapäivän<br />
paluukyydit eivät tavoittaneet. Tunturi-Lapissa oli<br />
puutteita iltapäivän paluukyydeissä Enontekiön kunnassa<br />
sekä Kolarin kunnan eteläosissa.<br />
Ongelmat toisen asteen opiskelijoiden iltapäivän<br />
paluuyhteyksissä kotikuntaan olivat lähes vastaavat<br />
kuin peruskoululaisilla. Tunturi-Lapissa Enontekiön<br />
kunnassa ei ollut iltapäivän paluuyhteyksiä opiskelijoille,<br />
ja myös Muoniossa ja Kittilässä oli yhteyspuutteita.<br />
Itä-Lapissa iltapäivän yhteydet olivat kohtuullisen<br />
hyvät, vaikka lisäyhteyksiä kaivattiinkin<br />
Kemijärvelle ja Posiolle. Ranualla, Tornionlaaksossa<br />
ja Kemi–Tornion alueella iltapäivän opiskeluyhteydet<br />
olivat hyvät.<br />
Opiskelijoiden viikonloppuyhteydet kuntakeskuksiin<br />
toimivat hyvin Kemijärveä lukuun ottamatta.<br />
Lähtö perjantaina Kemijärveltä onnistui vain Pelkosenniemelle.<br />
Paluu sunnuntaina takaisin Kemijärvelle<br />
onnistui myös Pelkosenniemeltä, Sallasta ja Savukoskelta.<br />
Kemi–Tornion alueen viikonloppuvuorot olivat<br />
varsin hyvät.<br />
Palvelutasotavoitteet täyttävän työssäkäyntiyhteyden<br />
kriteerinä on ympärivuotinen menovuoro, joka<br />
on perillä ennen kahdeksaa (klo 6.00–8.00) ja ympärivuotinen<br />
paluuyhteys työpäivän päätyttyä (lähtö klo<br />
15.00–17.00). Työmatkavuoroissa tarkasteltiin erityisesti<br />
kuntien sisäisiä yhteyksiä. <strong>Lapin</strong> pitkien etäisyyksien<br />
vuoksi kuntakeskusten välistä työssäkäyntiä<br />
oli lähinnä vain Kemi–Tornion alueella. Kuntakeskusten<br />
väliset työssäkäyntiyhteydet tarkistettiin myös<br />
niistä kunnista, joiden välinen etäisyys oli enintään<br />
100–150 kilometriä ja joista pendelöijiä oli samalta<br />
suunnalta noin 100. Rovaniemen ja Kemin kaupunkien<br />
sisäisiä työssäkäyntivuoroja ei tarkasteltu, koska<br />
kaupungit vastaavat itse palvelutasonsa määrittelystä.<br />
Työssäkäyntiyhteydet olivat hyvät Ranualla ja<br />
Kemi–Tornion alueella. Pohjois-Lapissa työssäkäyntiyhteyksiä<br />
ei ollut, samoin Tunturi-Lapissa ne puuttuivat<br />
Enontekiöltä ja suuresta osasta seutukunnan<br />
112 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
muitakin kuntia. Tornionlaaksossa ja Itä-Lapissa työssäkäyntiyhteyksien<br />
puutteita oli laajasti molempien<br />
seutukuntien alueilla. Paluuyhteys puuttui kokonaan<br />
Sallan kunnasta. Jokaisessa seutukunnassa oli yhteyspuutteita<br />
kuntien sivukyliltä kuntakeskukseen.<br />
Asiointiyhteyksille asetetut palvelutasotavoitteet<br />
koskevat kuntakeskuksista keskuskaupunkeihin,<br />
Rovaniemelle, Kemi–Tornion alueelle ja/tai Kemijärvelle<br />
suuntautuvia asiointiyhteyksiä, sekä kuntien<br />
sisäisiä asiointiyhteyksiä kunta- tai palvelukeskukseen.<br />
Perilläoloajan tulisi olla Lapissa 2.00–4.00 tuntia<br />
kauppo<strong>jen</strong> ja virasto<strong>jen</strong> aukioloaikoina (klo 9.00–<br />
16.00).<br />
Utsjoelta ei ollut päivittäistä asiointiyhteyttä<br />
<strong>Lapin</strong> keskuskaupunkeihin pitkän etäisyyden vuoksi.<br />
Muista kunnista oli ainakin lähimpään <strong>Lapin</strong> keskuskaupunkiin<br />
asiointivuoropari arkipäivisin, tosin aina<br />
ei täysin palvelutasotavoitteiden mukaisena. Pitkien<br />
etäisyyksien vuoksi ei Lapissa ole mahdollista järjestää<br />
asiointivuoroja kaikkien naapurikuntakeskusten<br />
välillä. Asiointivuorot pyritään hoitamaan sellaisilla<br />
liikenneyhteyksillä, jotka palvelevat samalla mahdollisimman<br />
montaa liikennetarvetta.<br />
Matkailuliikenteen liityntäyhteydet<br />
Huomattava osa matkustajatuloilla toimeen tulevasta<br />
linja-autoliikenteestä on juna- ja lentoliikenteen<br />
jatkoyhteyksiä. Matkailukeskuksiin suuntautuvilla<br />
matkustajavirroilla on tärkeä merkitys näiden yhteyksien<br />
kannattavuudelle. Matkailun ansiosta alueen<br />
asukkaiden liityntäyhteyksien palvelutaso on säilynyt<br />
hyvänä.<br />
Yhteydet <strong>Lapin</strong> merkittävimpiin matkailukeskuksiin<br />
olivat rautateitse pääasiassa hyvät. Kemijärvelle<br />
liikennöi vain yksi raideliikenteen vuoro<br />
suuntaansa. Liityntäyhteydet Kemijärven asemalta<br />
läheisiin matkailukeskuksiin Pyhätunturille, Suomutunturille<br />
ja Sallaan olivat toimivat, koska vaihtoaika<br />
toiseen liikennevälineeseen oli alle 30 minuuttia. Kemijärven<br />
asemalta ei ollut liityntäyhteyttä Luostolle<br />
eikä Rukalle, kun taas Rovaniemen lento- ja rautatieasemilta<br />
olivat hyvät liityntäyhteydet Luostolle sekä<br />
myös Pyhätunturille.
Länsi-<strong>Lapin</strong> tunturikeskuksista Leviltä ja Ylläkseltä<br />
järjestettiin palvelutasotavoitteet täyttävät<br />
liityntävuorot kaikille Kolarin asemalta lähteville ja<br />
saapuville junille sekä arkisin että viikonloppuisin.<br />
Olokselta ja Pallakselta liityntäyhteydet raideliikenteeseen<br />
olivat hieman heikommat eikä niitä pystytty<br />
järjestämään kaikille yöjunille.<br />
Useilla alueilla liityntäyhteydet järjestettiin kaikille<br />
kotimaan reittilennoille lentoaikataulu<strong>jen</strong> mukaisesti.<br />
Parhaat liityntäyhteydet lentoliikenteeseen<br />
olivat Leviltä. Bussiliikennettä järjestettiin Kittilän<br />
lentoasemalta Leville jokaisen Finnairin ja Blue1:n<br />
lennon jälkeen ympäri vuoden. Ylläkseltä ja Äkäslompolosta<br />
oli yhteydet kaikille kotimaan reittilennoille<br />
(Kittilän lentoasema), mutta osan vuodesta<br />
yhteydet hoidettiin kutsuliikenteenä. Myös Oloksen<br />
tunturikeskuksesta järjestettiin kutsuliikenteenä yhteydet<br />
kaikille kotimaan reittilennoille (Kittilän lentoasema).<br />
Sallasta oli linja-autovuorot kaikille kotimaan<br />
reittilennoille Kuusamon lentoasemalle. Sallasta ja<br />
Suomutunturilta Rovaniemen lentoasemalle asetettu<br />
vaatimus kahdesta liityntäyhteydestä ei toteutunut<br />
täydellisesti. Sallasta oli arkisin kaksi edestakaista<br />
vuoroa Rovaniemen lentoasemalle, mutta puutteena<br />
oli viikonloppuyhteyksien puuttuminen. Suomutunturilta<br />
oli Rovaniemen lentoasemalle päivittäin yksi<br />
edestakainen vuoro.<br />
Rovaniemen lentoasemalta oli bussiyhteyksiä<br />
Saariselälle, Luostolle, Pyhätunturille ja Sallaan. Kilpisjärven<br />
ja Kittilän lentoaseman välillä oli lentokenttäkuljetus<br />
kutsuliikenteenä kahtena päivänä viikossa.<br />
Utsjoen ja Ivalon lentoaseman välinen kutsuliikenne<br />
lopetettiin vuodenvaihteessa 2010–2011.<br />
Arviointiryhmä<br />
Valmiustarkastaja, DI Heikki Hirttiö<br />
puhelin 040 488 0561<br />
heikki.hirttio(at)ely-keskus.fi<br />
Yksikön päällikkö, DI Juha Tapio<br />
puhelin 040 577 0116<br />
juha.tapio(at)elykeskus.fi<br />
Tietolähteet<br />
EY:n palvelusopimusasetus (EY 1370/2007)<br />
Joukkoliikennelaki (869/2009)<br />
Valtioneuvoston liikennepoliittinen selonteko eduskunnalle,<br />
LVM:n julkaisuja 17/2008<br />
Arki paremmaksi – joukkoliikenne toimivaksi, LVM:n<br />
julkaisuja 19/2009<br />
Liikenne 2030, LVM:n ohjelmia ja strategioita 1/2007<br />
Julkisen liikenteen <strong>peruspalvelu</strong>taso, LVM:n julkaisuja<br />
7/2005<br />
Ohje julkisen palvelutason määrittelyyn, Liikenneviraston<br />
ohjeita 7/2010<br />
Alueellisen joukkoliikenteen palvelutasomäärittelyssä<br />
käytettävät kriteerit, Liikenneviraston ohjeita<br />
15/2011<br />
Kaukoliikenteen tavoitteellinen palvelutaso Suomessa,<br />
LVM:n julkaisuja 30/2011<br />
Valtion vuoden 2011 talousarvio<br />
<strong>Lapin</strong> joukkoliikenteen palvelutason määrittely 2012-<br />
2016, <strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen raportti 2011<br />
<strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen päätös joukkoliikenteen joukkoliikenteen<br />
palvelutasotavoitteista 2011<br />
Valtakunnallinen liikennelupajärjestelmä (VALLU)<br />
ELY-keskuksen tietokannoissa olevat tiedostot ja seurantatiedot<br />
113
5.1. Poliisitoimi<br />
5.1.1. Ennalta estävä toiminta<br />
Lapissa on kaksi poliisilaitosta ja 21 kuntaa. Poliisin<br />
palvelu<strong>jen</strong> arvioinnin tarkastelutasona on kunta, koska<br />
kahden poliisilaitoksen välistä vertailua ei nähty<br />
mielekkäänä. Poliisitoimen arviointikohteet ja käytettävät<br />
mittarit on määritelty sisäasiainministeriön<br />
poliisiosastolla. Arvioinnin käytännön toteuttamisesta<br />
vastaa Poliisihallitus. Poliisitoimen arviointikohteina<br />
ovat ennalta ehkäisevä toiminta, nopean avun<br />
saanti sekä tutkinnan palvelutaso. Ennalta ehkäisevää<br />
Johtopäätökset<br />
Lapissa perheväkivaltahälytysten määrä on hieman lisääntynyt. Kuntien välillä on erittäin suuria eroja hälytysten<br />
määrässä.<br />
Lapsiin kohdistuva väkivalta on vähentynyt, mutta nuoret sen sijaan kohtaavat sitä selvästi aiempaa enemmän.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Poliisi puuttuu perhe- ja läheisväkivaltaan matalalla kynnyksellä jatkossakin. Poliisin on vaikutettava aktiivisesti<br />
siihen, että perheväkivaltaan puuttuvat projektit ja muut sosiaali- ja terveystoimen palvelut saadaan toimimaan<br />
seudullisesti tai muutoin kuntien yhteistyönä siten, että palvelu<strong>jen</strong> saatavuus varmistetaan kaikissa <strong>Lapin</strong> kunnissa.<br />
Lasten ja nuorten kohtaaman väkivallan vähentämisen on oltava tärkeysjärjestyksessä korkealla niin paikallisessa<br />
turvallisuussuunnittelussa kuin poliisilaitosten oman toiminnan suunnittelussa.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Indikaattorit Palvelutavoitteet<br />
Väkivallan vähentyminen Onko läheisväkivalta ml. perheväkivalta<br />
vähentynyt vuodesta<br />
2010?<br />
Johdanto<br />
Onko lapsiin ja nuoriin kohdistuva<br />
väkivalta vähentynyt vuodesta<br />
2010?<br />
Ennalta estävä toiminta on poliisin tärkeimpiä tehtäviä.<br />
Tämä korostuu esimerkiksi lähipoliisitoiminnan<br />
114 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
toimintaa mitataan poliisin tietoon tulleiden perheväkivaltatehtävien<br />
sekä lapsiin ja nuoriin kohdistuneen<br />
väkivallan määrällä. Nopean avun saannin mittareina<br />
käytetään poliisin toimintavalmiusaikaa kiireellisissä<br />
ja viipymättä hoidettavissa hälytystehtävissä sekä<br />
näiden hälytystehtävien määrän kehitystä. Tutkintapalveluja<br />
arvioidaan rikoslakirikosten määrällä ja selvitysasteella.<br />
Poliisin tietoon tulleet perheväkivaltahälytykset.<br />
Pahoinpitelyrikokset, joissa uhri<br />
alle 21-vuotias.<br />
Väkivallan vähentyminen sisäisen<br />
turvallisuuden ohjelman<br />
mukaisesti.<br />
Väkivallan määrän vähentyminen.<br />
strategiassa vuodelta 2010. Paikallisessa poliisitoiminnassa<br />
tulee korostaa ennalta estävää toimintasisältöä<br />
selvästi enemmän suhteessa reaktiiviseen työhön.<br />
Perheväkivallan yhteydessä tämä tarkoittaa sitä,
että siinä vaiheessa kun asia tulee poliisin tietoon, on<br />
pyrittävä myös poliisin keinoin ohjaamaan asiakasta<br />
tilannetta korjaavien palvelu<strong>jen</strong> pariin. Erityisesti<br />
perheväkivalta on rikollisuuden muoto, joka pysyy<br />
pitkään piilorikollisuutena ja tekijä erittäin todennäköisesti<br />
uusii rikoksensa. Ennalta ehkäisyn kannalta<br />
on poliisin ja asiakkaiden edun mukaista toimia siten,<br />
että palveluntuottajilla (sosiaalitoimi, vapaaehtoisjärjestöt)<br />
on perheväkivallan vastaista toimintaa tarjolla<br />
alueella.<br />
Lasten ja nuorten suojaaminen väkivallalta on<br />
koko yhteiskunnan kannalta erityisen merkittävä asia.<br />
Rikosuhritutkimusten avulla voidaan arvioida sekä<br />
ilmi- että piilorikollisuuden tasoa ja siinä tapahtuvaa<br />
kehitystä. Nykyisin maassamme on kolme kyselyjärjestelmää,<br />
joissa kerätään tietoja muun muassa<br />
nuorten kokeman väkivallan yleisyydestä. Näitä ovat<br />
nuorisorikollisuus- ja kouluterveyskyselyt sekä kansalliset<br />
uhritutkimukset, joista on saatavissa varsin<br />
luotettava tieto 15–19 -vuotiaiden kokemasta väkivallasta.<br />
Nämä yhdessä antavat melko yhteensopivan<br />
kuvan nuorten kokeman yleisen väkivallan kehityk-<br />
Taulukko 5.1.1.1. Perheväkivaltatehtävien lukumäärä Lapissa vuosina 2008–2011.<br />
Kunta 2008 2009 2010 2011 Muutos 2010-2011 (%)<br />
Kemijärvi 37 56 51 38 -25,5<br />
Salla 20 27 32 24 -25,0<br />
Kolari 18 26 18 14 -22,2<br />
Pelkosenniemi 9 9 5 4 -20,0<br />
Savukoski 8 7 5 4 -20,0<br />
Rovaniemi 349 398 347 322 -7,2<br />
Ranua 21 23 18 17 -5,6<br />
Inari 41 42 41 41 0,0<br />
Keminmaa 34 28 22 22 0,0<br />
Pello 14 17 19 19 0,0<br />
Kemi 145 172 157 160 1,9<br />
Tornio 94 99 106 112 5,7<br />
Sodankylä 33 46 28 35 25,0<br />
Ylitornio 32 30 24 33 37,5<br />
Posio 30 26 27 41 51,9<br />
Kittilä 42 34 24 37 54,2<br />
Simo 13 19 11 17 54,5<br />
Tervola 19 15 6 10 66,7<br />
Utsjoki 4 1 4 8 100,0<br />
Muonio 4 11 1 3 200,0<br />
Enontekiö 4 7 2 10 400,0<br />
Lappi 971 1 093 948 971 2,4<br />
Koko maa 14 978 19 792 19 474 21 077 8,2<br />
Lähde: Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
sestä viime vuosina: kaikkien kolmen järjestelmän<br />
mukaan nuorten todennäköisyys joutua väkivallan<br />
uhriksi on lievästi laskenut. Lisäksi näyttää siltä, että<br />
lasten kokemukset ruumiillisen kurituksen kohteeksi<br />
joutumisesta ovat vähentyneet. Lapset ja nuoret joutuvat<br />
väkivallan kohteeksi myös vertaisryhmissään.<br />
Koko kouluyhteisökin voi joutua väkivallan kohteeksi,<br />
kuten Jokelan tai Kauhajoen kouluilla tapahtui.<br />
Tämänkaltaisten tapahtumien ehkäisemiseksi tarvitaan<br />
yhteisöllisiä valmiuksia. Sisäisen turvallisuuden<br />
ohjelmassa lasten ja nuorten kohtaaman väkivallan<br />
vähentäminen onkin nostettu tärkeysjärjestyksessä<br />
etusijalle.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Lievät pahoinpitelyt siirtyivät vuoden 2011 alusta virallisen<br />
syytteen alaisiksi silloin, kun ne kohdistuvat<br />
alaikäiseen, tekijälle läheiseen henkilöön tai henkilöön,<br />
joka suorittaa työtehtäviään. Tämä muutos parantaa<br />
uhrien asemaa ja osoittaa entistä selvemmin,<br />
ettei lieväkään väkivalta ole hyväksyttävää. Poliisin<br />
kannalta tämä tarkoittaa sitä, että myös lähitulevai-<br />
115
suudessa poliisin tietoon tulleen väkivaltarikollisuuden<br />
määrä säilyy korkealla tasolla.<br />
Onko läheisväkivalta, perheväkivalta<br />
mukaan lukien, vähentynyt vuodesta<br />
2010?<br />
Poliisin tietoon tullut perheväkivalta<br />
lisääntyi hieman Lapissa, kuntien väliset<br />
erot olivat suuria.<br />
Perheväkivallan määrää arvioitiin poliisin tehtävämäärien<br />
perusteella. Kotihälytysten eräs alalaji on<br />
perheväkivaltatehtävä. Hätäkeskus määrittää tehtävälajin<br />
pääosin ilmoittajan antamien ennakkotieto<strong>jen</strong><br />
perusteella.<br />
Perheväkivallaksi kirjattu<strong>jen</strong> kotihälytysten<br />
määrä kasvoi vuodesta 2010 vuoteen 2011 noin 2,5<br />
prosenttia. Erot kehityksessä <strong>Lapin</strong> kuntien välillä olivat<br />
suuret. Suuressa osassa kuntia tehtävien määrä oli<br />
kuitenkin erittäin pieni. Rovaniemellä määrä oli laskenut<br />
selvästi, kun taas Kemissä ja Torniossa kirjattiin<br />
kasvua. Lapissa perheväkivallan aiheuttamat tehtävät<br />
mitä ilmeisimmin lisääntyivät ilmoituskynnyksen<br />
laskun takia. Kansallisten uhritutkimusten mukaan<br />
parisuhdeväkivalta on kuitenkin lievässä laskussa.<br />
Samoin poliisin turvallisuustutkimusten mukaan perheväkivallan<br />
uhriksi joutuminen on harvinaistunut<br />
kuluneen vuosikymmenen jälkipuolella. (Taulukko<br />
5.1.1.1.)<br />
Ilmoituskynnyksen lasku tarkoittaa sitä, että aiemmin<br />
näkymättömissä ollut perheväkivalta on tullut<br />
paremmin näkyväksi. Tämän seurauksena yhteiskunnan<br />
puuttuminen ilmiöön on mahdollistunut. Pienimpien<br />
kuntien noususuunnassa olevat luvut kertovat<br />
mitä todennäköisimmin tapausten paremmasta esilletulosta.<br />
Maaseudulla on ollut korkea ilmoituskynnys<br />
perheen sisäisestä väkivallasta eikä asiasta ole haluttu<br />
kertoa poliisille, muille viranomaisille tai ylipäätään<br />
ulkopuolisille. Pienemmissä yhteisöissä “kulissien ylläpito”<br />
on ollut tärkeämpää kuin kaupungeissa. Kaupungeissa<br />
on paremmat mahdollisuudet sosiaali- ja<br />
terveystoimen palvelu<strong>jen</strong> ja erilaisten väkivallan vä-<br />
116 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kuva 5.1.1.1. Perheväkivaltatehtävien määrän keskiarvo<br />
vuosina 2008–2011 kunnittain Lapissa.<br />
Perheväkivaltatehtävien keskiarvo<br />
2008 - 2011 10 000 as.kohden<br />
61,7 - 78,1 (3)<br />
56,5 - 61,6 (5)<br />
45,9 - 56,4 (3)<br />
40,2 - 45,8 (4)<br />
20 - 40,1 (6)<br />
# Kemi<br />
Kemi<br />
45 90<br />
### Oulu<br />
Oulu<br />
###### Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
hentämiseen tähtäävien projektien kautta saada apua<br />
perheväkivaltaongelmiin.<br />
Poliisi on jo vuosia luokitellut rikoksia erilaisiin<br />
ryhmiin (rasismi, perheväkivalta, talousrikos jne.).<br />
Perheväkivallaksi luokiteltu<strong>jen</strong> rikosilmoitusten määrän<br />
vaihtelu on erittäin suurta poliisilaitosten välillä<br />
ja vaihtelu perustuu pääsääntöisesti erilaisiin kirjaamiskäytäntöihin.<br />
Näin ollen tieto<strong>jen</strong> käyttöön liittyy<br />
suuria epävarmuustekijöitä. Kun lisäksi luokiteltu<strong>jen</strong><br />
rikosilmoitusten määrät ovat varsin pieniä - koko<br />
maassa keskimäärin neljännes perheväkivaltatehtävien<br />
määrästä, ei luokiteltu<strong>jen</strong> rikosilmoitusten käyttäminen<br />
kuntakohtaisessa vertailussa ole mielekästä.<br />
Asukaslukuun suhteutettuna perheväkivalta oli<br />
Lapissa selvästi koko maan tasoa yleisempää. Kun<br />
vuonna 2011 poliisille tuli koko maassa 39,2 perheväkivaltahälytystä<br />
10 000 asukasta kohden, oli arvo<br />
0<br />
0<br />
50<br />
kilometriä<br />
100
<strong>Lapin</strong> poliisilaitoksessa 53,4 ja Peräpohjolassa 52,3.<br />
Kuntien väliset erot olivat suuria ja esimerkiksi vuosien<br />
2008–2011 keskiarvo oli Posiolla nelinkertainen<br />
verrattuna Muonioon tai Inarissa kaksinkertainen verrattuna<br />
Utsjokeen (Kuva 5.1.1.1).<br />
Onko lapsiin ja nuoriin kohdistuva<br />
väkivalta lisääntynyt vuodesta 2010?<br />
Nuoriin kohdistuva väkivalta lisääntyi<br />
Lapissa hieman vuodesta 2010.<br />
Vuoteen 2010 verrattuna alle 21-vuotiaisiin kohdistuneiden<br />
pahoinpitelyrikosten määrä kasvoi koko<br />
<strong>Lapin</strong> alueella noin neljä prosenttia. Kaikkiaan pahoinpitelyrikosten<br />
asianomistajien määrä kasvoi viidenneksellä.<br />
<strong>Lapin</strong> poliisilaitoksen alueella lasten ja<br />
nuorten kohtaama väkivalta pysyi ennallaan, mutta<br />
Peräpohjolan alueella kasvoi. Kaikkein nuorimpien<br />
ikäryhmässä määrä laski kuitenkin molemmilla alueilla.<br />
(Taulukko 5.1.1.2.) Pienten lukumäärien vuoksi<br />
ei tässä yhteydessä nähty mielekkäänä tarkastella ilmiötä<br />
kunnittain.<br />
Taulukko 5.1.1.2. Pahoinpitelyrikokset ikäryhmittäin asianomistajan iän mukaan Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Poliisilaitos Ikäryhmä 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Muutos<br />
2010-2011 %<br />
<strong>Lapin</strong> PL Alle 15 38 23 22 40 40 38 30 -21<br />
15-17 63 47 46 56 50 31 29 -6<br />
18-20 84 108 118 87 94 100 108 8<br />
Alle 21-vuotiaat 185 178 186 183 184 169 167 -1<br />
Peräpohjolan PL Alle 15 20 15 26 25 46 34 32 -6<br />
15-17 34 37 45 29 41 29 31 7<br />
18-20 79 49 81 71 60 66 81 23<br />
Alle 21-vuotiaat 133 101 152 125 147 129 144 12<br />
Lappi Alle 15 58 38 48 65 86 72 62 -14<br />
15-17 97 84 91 85 91 60 60 0<br />
18-20 163 157 199 158 154 166 189 14<br />
Alle 21-vuotiaat 318 279 338 308 331 298 311 4<br />
Koko maa Alle 15 1 706 1 669 2 085 2 565 2 570 2 815 3 384 20<br />
15-17 2 433 2 417 2 782 2 862 2 666 2 609 3 005 15<br />
18-20 3 760 3 840 4 317 4 493 4 085 4 220 4 885 16<br />
Alle 21-vuotiaat 7 899 7 926 9 184 9 920 9 321 9 644 11 274 17<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
Taulukko 5.1.1.3. Pahoinpitelyrikosten määrä epäilty<strong>jen</strong> ikäryhmittäin Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Poliisilaitos Ikäryhmä 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Muutos<br />
2010-2011 %<br />
<strong>Lapin</strong> PL alle 15 6 7 9 18 12 12 6 -50,0<br />
15-17 57 38 39 48 38 40 28 -30,0<br />
18-20 113 81 114 80 92 97 120 23,7<br />
Alle 21-vuotiaat 176 126 162 146 142 149 154 3,4<br />
Peräpohjolan PL alle 15 5 2 10 2 8 14 13 -7,1<br />
15-17 35 35 38 30 35 34 23 -32,4<br />
18-20 62 57 58 77 48 50 97 94,0<br />
Alle 21-vuotiaat 102 94 106 109 91 98 133 35,7<br />
Lappi alle 15 11 9 19 20 20 26 19 -26,9<br />
15-17 92 73 77 78 73 74 51 -31,1<br />
18-20 175 138 172 157 140 147 217 47,6<br />
Alle 21-vuotiaat 278 220 268 255 233 247 287 16,2<br />
Koko maa alle 15 810 773 1 079 1 204 1 118 1 247 1 452 16,4<br />
15-17 2 513 2 264 2 611 2 602 2 376 2 348 2 547 8,5<br />
18-20 3 657 3 797 4 023 4 075 3 681 3 670 4 361 18,8<br />
Alle 21-vuotiaat 6 980 6 834 7 713 7 881 7 175 7 265 8 360 15,1<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
117
Taulukko 5.1.1.4. Miesten osuus pahoinpitelyrikoksista epäillyistä ikäryhmittäin Lapissa vuosina 2005–2011 ja muutos 2010–2011<br />
(prosenttiyksikköä).<br />
Ikäryhmä 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Muutos 2010-2011<br />
alle 15 80 83 77 82 73 90 58 -31,7<br />
15-17 57 84 73 85 78 79 78 -0,8<br />
18-20 75 77 76 77 71 84 74 -10,5<br />
21-30 88 85 83 87 85 83 80 -2,9<br />
31-40 83 83 81 82 86 79 85 6,6<br />
41-50 92 87 84 88 81 84 78 -6,4<br />
51-60 89 90 88 86 90 89 91 2,5<br />
yli 61 100 94 95 95 87 80 94 13,9<br />
Lappi 84 85 82 85 82 83 81 -2,3<br />
Koko maa 87 86 86 86 85 84 83 -0,7<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
Taulukko 5.1.1.5. Naisten osuus pahoinpitelyrikosten asianomistajista ikäryhmittäin Lapissa vuosina 2005–2011 ja muutos 2010–<br />
2011 (prosenttiyksikköä).<br />
Ikäryhmä 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Muutos 2010-2011<br />
Alle 15 46,6 23,7 22,9 38,5 29,1 27,8 33,9 6,1<br />
15-17 48,5 31,0 36,3 30,6 36,3 31,7 30,0 -1,7<br />
18-20 30,7 33,8 32,2 33,5 31,8 31,9 40,7 8,8<br />
Alle 21-vuotiaat 39,0 31,5 32,0 33,8 32,3 30,9 37,3 6,4<br />
21-30 28,4 27,5 33,9 27,8 26,5 33,9 33,7 -0,3<br />
31-40 40,7 46,0 46,9 46,3 44,7 49,2 49,8 0,5<br />
41-50 41,0 48,0 43,1 42,7 45,9 49,8 45,5 -4,3<br />
51-60 35,1 40,4 38,6 35,2 39,8 37,1 51,6 14,5<br />
yli 61 47,1 40,0 13,5 32,5 22,9 24,3 44,8 20,5<br />
Lappi 37,3 37,5 37,1 36,2 36,3 39,2 41,8 2,6<br />
Koko maa 37,8 37,1 36,7 37,6 38,2 38,7 41,2 2,5<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
Pahoinpitelyrikoksia tarkasteltiin myös epäilty<strong>jen</strong><br />
ikäjakauman perustella. Taulukossa 5.1.1.3 on rikosten<br />
määrä jaoteltu epäillyn iän mukaisesti - ei siis<br />
ole jaoteltu epäilty<strong>jen</strong> henkilöiden määrää. Pahoinpitelyrikosten<br />
määrissä suurimmat muutokset vuoteen<br />
2010 verrattuna tapahtuivat nuorimmissa ikäryhmissä;<br />
rikokset vähenivät. Sen sijaan 18–20 -vuotiaiden<br />
tekemien rikosten määrä lähes kaksinkertaistui Peräpohjolassa<br />
ja <strong>Lapin</strong> poliisilaitoksen alueellakin kasvua<br />
oli lähes 50 prosenttia.<br />
Pahoinpitelyrikoksista epäillyt ovat vuodesta<br />
toiseen valtaosaltaan miehiä. Vaikka määrät olivat<br />
varsin pieniä, on merkillepantavaa, että alle 15-vuotiaista<br />
pahoinpitelyrikoksista epäillyistä tyttö<strong>jen</strong><br />
118 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
osuus oli selvästi aiempia vuosia suurempi. (Taulukot<br />
5.1.1.4. ja 5.1.1.5.)<br />
Nuorimmissa ikäryhmissä miehet pahoinpitelevät<br />
kaikkein todennäköisimmin toisia miehiä, mutta<br />
naisten osuus on kuitenkin kasvanut selvästi. Kaikkein<br />
huomattavinta muutos tapahtui silti vanhimpien<br />
ikäryhmien kohdalla. Kun vuonna 2010 yli 61-vuotiaiden<br />
naisten osuus pahoinpitelyrikosten asianomistajista<br />
oli noin neljännes, kasvoi osuus lähes 45 prosenttiin<br />
vuonna 2011. Koko maan tilanteesta poiketen<br />
nuorten aikuisten (21–30 -vuotiaat) naisten osuudessa<br />
ei tapahtunut juuri muutosta vuoteen 2010 verrattuna.<br />
(Taulukko 5.1.1.5.)
5.1.2. Nopean avun saanti<br />
Johtopäätökset<br />
Hälytystehtävien toimintavalmiusaika kohentui hieman Lapissa vuodesta 2010. Kuntien väliset erot olivat Kemiä,<br />
Torniota ja Rovaniemeä lukuun ottamatta erittäin suuret.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Viranomaisten on tehostettava nopean avun saantia harvaan asutuilla alueilla käyttäen erilaisia yhteistoimintamuotoja.<br />
Näitä ovat esimerkiksi yhteinen tilannekuva, lähimmän partion periaate, ensivastetoiminta, yhteispartiointi ja<br />
yhteistoiminta vaativissa ja erityistilanteissa sekä kaluston ja tilo<strong>jen</strong> yhteiskäyttö.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Indikaattorit Palvelutavoitteet<br />
Nopean avun saatavuus Tapahtuiko nopean avun<br />
saannissa muutosta verrattuna<br />
vuoteen 2010?<br />
Hälytyspalvelu<strong>jen</strong> kysyntä Tapahtuiko hälytyspalvelu<strong>jen</strong><br />
kysynnässä muutosta verrattuna<br />
vuoteen 2010?<br />
Johdanto<br />
Vuoden 2011 <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arvioinnissa nopean<br />
avun saannin mittareina käytetään poliisin toimintavalmiusaikaa<br />
kiireellisissä ja viipymättä hoidettavissa<br />
hälytystehtävissä sekä näiden hälytystehtävien<br />
määrän kehitystä.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden<br />
turvallisuuden kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden sisäisen turvallisuuden<br />
kysymyksiä on pohdittu sisäministeriön asettamassa<br />
HARVA -työryhmässä. Viranomaisyhteistyön muotoja<br />
ja sisältöjä kehittämällä pyritään parantamaan<br />
operatiivisen toiminnan toteuttamisedellytyksiä. Harvaan<br />
asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuden ylläpitämisen<br />
kannalta keskeistä on paikallinen turvallisuussuunnittelu<br />
ja ongelmien ennakointi, omaehtoisen varautumisen<br />
kehittäminen ja <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> saatavuus.<br />
Toimintavalmiusaika AB-hälytystehtävissä<br />
tehtäväluokissa<br />
0-4.<br />
Kiireellisesti ja viipymättä hoidettavien<br />
(AB) hälytystehtävien<br />
määrä.<br />
Toimintavalmiusaiko<strong>jen</strong> vertailu<br />
vuoteen 2010. Hyvä palvelutaso<br />
on toimintavalmiusajan<br />
parantuminen.<br />
Hälytystehtävämäärien vertailu<br />
vuoteen 2010. Hyvä palvelutaso<br />
on tehtävämäärien pienentyminen.<br />
Kylätoiminnalla on tärkeä tehtävä turvallisuuden ja<br />
turvallisuuden tunteen ylläpitämisessä. Järjestö<strong>jen</strong><br />
ja vapaaehtoistoiminnan merkitys korostuu harvaan<br />
asutuilla alueilla. Raportissa on lueteltu useita suosituksia<br />
toimintatavoista, joita on jo menestyksellisesti<br />
testattu osana kokeiluhanketta.<br />
Poliisitoimen kannalta harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden<br />
turvallisuus tarkoittaa ensisijaisesti hälytystehtävienmahdollisimman<br />
nopeaa hoitamista. Pitkiin<br />
etäisyyksiin taajamien välillä ja näin ollen myös<br />
pitkiin ajo-aikoihin tehtäväpaikalta toiselle ei voida<br />
vaikuttaa, mutta resurssien tehokkaalla käytöllä ja viranomaisyhteistyöllä<br />
(ensisijaisesti Rajavartiolaitos)<br />
voidaan palvelu<strong>jen</strong> tasoa turvata. Keskeisintä on kuitenkin<br />
poliisin toimintaansa ohjaavaksi periaatteeksi<br />
valitsema hälytystehtävien toimintavalmiuden priorisointi<br />
yli muiden tehtävien.<br />
119
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Väestön siirtyessä kaupunkeihin ja taajamiin näiden<br />
ulkopuoliset seudut autioituvat. Poliisin resurssien<br />
käytössä tämä tarkoittaa sitä, että kysyntä taajamissa<br />
kasvaa ja taajamien ulkopuolella laskee. Kun kansalaisille<br />
halutaan tarjota mahdollisimman hyvät palvelut,<br />
on voimavarat järkevää kohdentaa sinne, missä<br />
tehtävämäärät ovat suurimmat.<br />
Tapahtuiko nopean avun saannissa<br />
muutosta verrattuna vuoteen 2010?<br />
Koko maakunnan tasolla toimintavalmius<br />
koheni – hajonta kuntien välillä oli suurta.<br />
A-kiireellisyysluokkaan kuuluva tehtävä on hoidettava<br />
välittömästi eikä sitä saa laittaa odotukselle ilman<br />
perusteltua syytä. A-kiireellisyysluokan tehtävä keskeyttää<br />
vähemmän kiireellisen tehtävän, jos tehtävä<br />
on toiminnallisesti sellaisessa vaiheessa, että sen<br />
keskeyttäminen on mahdollista. B-kiireellisyysluokat<br />
tehtävät hoidetaan viipymättä, mutta ne voidaan tarvittaessa<br />
priorisoida laittamalla ne odotukselle tai<br />
keskeyttämällä. C-kiireellisyysluokan tehtävä ei edellytä<br />
välittömiä toimia, mutta se on hoidettava toiminnallisesti<br />
sopivana ajankohtana tai asiakkaan kanssa<br />
erikseen sovittuna ajankohtana.<br />
Tehtäväluokat on määritelty sen mukaan liittyykö<br />
hälytystehtävään ihmishengen, henkilön tai omaisuuden<br />
suojaamista.<br />
Tehtävälajien pääluokat ovat:<br />
0- Hengen ja terveyden suojaan kohdistuvat tehtävät<br />
1- Omaisuuden suojaan kohdistuvat tehtävät<br />
2- Liikenneonnettomuudesta tai liikenteestä johtuvat<br />
tehtävät<br />
3- Yksilön suojaan kohdistuvat tehtävät<br />
4- Onnettomuudet tai vaaralliset tilanteet<br />
5- Erityistehtävät<br />
6- Perus- ja valvontatehtävät sekä ennalta ehkäisevä<br />
toiminta<br />
Tehtävälajipääluokkiin 0-4 kuuluvista tehtävistä<br />
käytetään yhteistä nimitystä hälytystehtävä. Tässä<br />
120 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kuva 5.1.2.1. Hälytystehtävien toimintavalmiusajan muutos<br />
(minuuttia) kunnittain Lapissa vuosina 2008–2010.<br />
Hälytystehtävien toimintavalmiusajan muutos<br />
kunnittain 2010-2011 (minuuttia)<br />
1,8 - 5,2 (5)<br />
0,3 - 1,7 (3)<br />
-0,4 - 0,2 (3)<br />
-1,9 - -0,5 (5)<br />
-25,5 - -2,0 (5)<br />
# Kemi<br />
Kemi Kemi<br />
45 90<br />
# Oulu Oulu<br />
Oulu Oulu Oulu Oulu Oulu Oulu Oulu<br />
# Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
0 50<br />
kilometriä<br />
arvioinnissa nopean avun saantia tarkastellaan ABkiireellisyysluokkien<br />
tehtävien toimintavalmiusajalla.<br />
Toimintavalmiusaika lasketaan lisäksi ainoastaan<br />
sellaisille tehtäville, jotka on annettu partioille eli niin<br />
sanotuille oma-aloitteisille tehtäville ei lasketa aikaa.<br />
Tässä arvioinnissa toimintavalmiusaika on laskettu<br />
hätäkeskuksen puhelimeen vastaamisesta siihen, kun<br />
poliisi on tehtäväpaikalla valmiina hoitamaan tehtävää.<br />
Toimintavalmiusaikaan sisältyy siis pieni osa toisen<br />
viranomaisen hoitamaa tehtäväaikaa.<br />
Toimintavalmiusajat kertovat suurelta osin poliisilaitoksen<br />
toimintaympäristöstä. Jos poliisilaitoksen<br />
alueella on vain yksi tai kaksi suurempaa väestökeskittymää,<br />
on hälytystoiminta helpompi järjestää kuin<br />
sellaisilla alueilla, joissa asutus on hajanaista ja välimatkat<br />
taajamien välillä pitkiä. Esimerkiksi <strong>Lapin</strong><br />
poliisilaitoksen alueella poliisin toimintavalmiusaika<br />
oli laajasta alueesta huolimatta selvästi parempi kuin<br />
koko maassa keskimäärin (<strong>Lapin</strong> PL 20,1 minuuttia,<br />
koko maa 22,0 minuuttia). Merkittävänä syynä tähän<br />
0<br />
100
oli asutuksen ja hälytystehtävien keskittyminen ensisijaisesti<br />
Rovaniemelle ja kaupungin alueellakin keskustan<br />
tienoille. Toki <strong>Lapin</strong> syrjäseuduilla poliisin,<br />
kuten muidenkin viranomaisten, paikalle saapumista<br />
saa pahimmillaan odotella tuntikausia, mutta onneksi<br />
näitä tapauksia on vähän. (Kuva 5.1.2.1. ja Taulukko<br />
5.1.2.1.)<br />
Tapahtuiko hälytyspalvelu<strong>jen</strong><br />
kysynnässä muutosta verrattuna<br />
vuoteen 2010?<br />
Hälytystehtävien määrä laski Lapissa selvästi,<br />
mutta kunnittaiset erot olivat varsin suuret.<br />
Hälytyspalvelu<strong>jen</strong> kysyntää arvioitiin AB-kiireellisyysluokan<br />
ja 0–4 tehtäväluokkien tehtävämäärän<br />
perusteella. Koko maassa tehtävämäärä lisääntyi<br />
vuoteen 2010 verrattuna neljä prosenttia, sen sijaan<br />
Lapissa määrä väheni vajaan prosentin.<br />
<strong>Lapin</strong> hälytystehtävistä kaksi kolmasosaa oli<br />
Rovaniemen, Tornion ja Kemin hälytystehtäviä. Kemissä<br />
ja Torniossa tehtävämäärä laski viidellä prosentilla<br />
ja Rovaniemellä runsaalla kahdella prosentilla.<br />
Aikaisempiin vuosiin verrattuna on huomionarvoista,<br />
että hälytystehtävien määrä väheni kaikissa <strong>Lapin</strong><br />
suurimmissa kaupungeissa. Tehtävämäärä lisääntyi<br />
Simossa, Posiolla ja Muoniossa yli kymmenellä prosentilla.<br />
(Taulukko 5.1.2.2)<br />
Koko <strong>Lapin</strong> väestömäärään suhteutettuna hälytystehtäviä<br />
oli vuonna 2011 eniten Kemissä ja Kittilässä<br />
– kaksinkertaisesti Utsjokeen ja Pelloon sekä<br />
Keminmaahan verrattuna. Selvästi maakunnan keskimääräistä<br />
tasoa korkeammat arvot olivat myös Inarissa,<br />
Rovaniemellä ja Kemijärvellä. Turismin aiheuttama<br />
vaikutus hälytystehtävämäärään ei ollut aivan<br />
yksiselitteinen. Kittilässä Levin ja Inarissa Saariselän<br />
vaikutus todennäköisesti näkyi myös tilastoissa. Sen<br />
sijaan Kolari (Ylläs) ei noussut samalla tavoin esiin.<br />
(Taulukko 5.1.2.3.)<br />
Taulukko 5.1.2.1. Kiireellisten ja viipymättä hoidettavien hälytystehtävien keskimääräinen toimintavalmiusaika (minuuttia) Lapissa<br />
vuosina 2005–2011.<br />
Kunta 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Erotus 2010-2011<br />
(minuuttia)<br />
Utsjoki 68,7 114,5 71,7 63,9 90,8 114,1 88,6 -25,4<br />
Salla 48,6 44,7 49,3 55,9 53,8 56,1 49,4 -6,8<br />
Pelkosenniemi 55,4 58,3 59,7 56,5 51,5 53,5 49,4 -4,0<br />
Kemijärvi 19,9 22,8 23,2 23,4 23,9 25,2 21,8 -3,4<br />
Kolari 54,2 75,4 62,7 55,8 49,0 51,4 49,3 -2,2<br />
Kittilä 32,6 37,0 36,0 36,4 36,2 35,4 33,5 -2,0<br />
Savukoski 81,0 79,3 84,2 76,6 83,7 76,6 74,9 -1,7<br />
Ranua 25,1 29,5 30,6 37,2 38,9 42,2 40,8 -1,4<br />
Posio 34,3 36,5 31,2 38,0 40,6 40,3 39,4 -0,9<br />
Tornio 16,9 16,7 15,1 17,6 16,4 16,6 15,7 -0,9<br />
Kemi 15,7 14,9 14,6 14,8 15,7 15,0 14,5 -0,5<br />
Keminmaa 21,3 23,3 20,6 21,6 21,1 20,7 20,4 -0,3<br />
Ylitornio 40,0 39,8 40,3 44,0 37,9 35,4 35,6 0,2<br />
Rovaniemi 16,5 16,8 17,6 16,6 15,7 15,5 15,9 0,5<br />
Pello 37,0 47,4 47,1 44,7 43,4 54,9 55,7 0,7<br />
Simo 33,9 33,9 29,1 29,9 34,2 26,9 28,3 1,4<br />
Inari 23,6 23,8 24,0 26,0 26,7 25,4 27,1 1,7<br />
Sodankylä 25,5 24,5 23,2 25,2 24,8 24,8 26,6 1,7<br />
Muonio 41,1 46,7 38,6 46,1 46,1 51,6 54,2 2,5<br />
Enontekiö 74,7 71,5 102,5 64,9 82,9 93,8 98,0 4,2<br />
Tervola 44,3 45,1 40,6 42,5 43,4 33,9 39,1 5,2<br />
Lappi 20,6 21,0 21,0 21,3 20,8 20,6 20,5 -0,1<br />
Koko maa 22,3 23,4 22,9 22,2 22,5 22,6 22,0 -0,6<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
121
Taulukko 5.1.2.2. Kiireellisten ja viipymättä hoidettavien hälytystehtävien lukumäärä Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Kunta 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Muutos<br />
2010-2011 (%)<br />
Kolari 462 517 525 633 633 595 513 -13,8<br />
Kemi 5 493 5 556 5 474 5 434 5 400 5 094 4 843 -4,9<br />
Keminmaa 1 152 1 051 909 996 1 069 1 004 955 -4,9<br />
Tornio 3 945 4 025 3 827 3 773 3 722 3 722 3 546 -4,7<br />
Pelkosenniemi 162 193 122 152 150 156 149 -4,5<br />
Rovaniemi 11 302 12 374 11 557 11 176 11 530 11 728 11 468 -2,2<br />
Tervola 470 493 482 382 414 406 402 -1,0<br />
Ranua 652 753 607 639 638 770 767 -0,4<br />
Salla 647 672 565 569 523 493 495 0,4<br />
Pello 491 565 531 508 455 413 415 0,5<br />
Enontekiö 184 255 250 253 267 261 264 1,1<br />
Utsjoki 124 125 173 121 117 116 121 4,3<br />
Sodankylä 1 512 1 745 1 457 1 466 1 327 1 295 1 351 4,3<br />
Kemijärvi 1 720 1 760 1 580 1 404 1 425 1 486 1 553 4,5<br />
Savukoski 94 129 123 97 138 125 133 6,4<br />
Kittilä 1 072 1 280 1 063 1 177 1 163 1 188 1 289 8,5<br />
Ylitornio 594 821 928 738 788 656 715 9,0<br />
Inari 1 321 1 510 1 202 1 370 1 262 1 232 1 347 9,3<br />
Muonio 261 312 278 274 280 271 303 11,8<br />
Simo 465 580 535 527 476 527 591 12,1<br />
Posio 603 645 563 578 581 545 636 16,7<br />
Lappi 32 726 35 361 32 751 32 267 32 358 32 083 31 856 -0,7<br />
Koko maa 275 921 489 506 618 218 728 397 849 432 824 999 841 560 2,0<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
Taulukko 5.1.2.3. Kiireellisten ja viipymättä hoidettavien hälytystehtävien lukumäärä 10 000 asukasta kohden Lapissa vuosina 2005–<br />
2011.<br />
Kunta 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Muutos<br />
2010-2011 (%)<br />
Kolari 1 196 1 351 1 384 1 668 1 640 1 544 1 336 -13,4<br />
Tornio 1 777 1 805 1 716 1 686 1 655 1 660 1 575 -5,1<br />
Kemi 2 398 2 434 2 404 2 397 2 390 2 256 2 149 -4,7<br />
Keminmaa 1 300 1 177 1 030 1 143 1 238 1 167 1 114 -4,5<br />
Pelkosenniemi 1 406 1 734 1 134 1 430 1 434 1 522 1 478 -2,9<br />
Rovaniemi 1 966 2 140 1 989 1 900 1 943 1 960 1 908 -2,6<br />
Tervola 1 267 1 340 1 317 1 076 1 191 1 173 1 167 -0,5<br />
Ranua 1 339 1 597 1 310 1 416 1 441 1 747 1 769 1,2<br />
Enontekiö 921 1 275 1 252 1 288 1 394 1 387 1 407 1,5<br />
Pello 1 085 1 262 1 218 1 205 1 106 1 027 1 043 1,5<br />
Salla 1 382 1 470 1 261 1 304 1 214 1 165 1 189 2,1<br />
Sodankylä 1 620 1 893 1 604 1 632 1 496 1 471 1 539 4,6<br />
Utsjoki 907 917 1 271 906 885 891 933 4,7<br />
Kemijärvi 1 805 1 894 1 743 1 581 1 646 1 744 1 845 5,8<br />
Savukoski 707 990 972 780 1 135 1 058 1 128 6,6<br />
Kittilä 1 838 2 192 1 806 1 973 1 926 1 943 2 085 7,3<br />
Muonio 1 069 1 290 1 157 1 160 1 186 1 140 1 262 10,7<br />
Inari 1 865 2 144 1 721 1 970 1 838 1 795 1 987 10,7<br />
Ylitornio 1 126 1 584 1 821 1 493 1 626 1 365 1 511 10,7<br />
Simo 1 272 1 602 1 487 1 469 1 342 1 507 1 694 12,4<br />
Posio 1 396 1 519 1 340 1 414 1 445 1 381 1 642 18,8<br />
Lappi 1 755 1 903 1 771 1 750 1 759 1 746 1 736 -0,6<br />
Koko maa 1 282 1 351 1 379 1 341 1 286 1 313 1 361 3,7<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
122 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
Taulukko 5.1.2.4. Niiden hälytystehtävien, joissa poliisipartio on paikalla, osuus tietyissä raja-arvokohdissa Lapissa vuonna 2011.<br />
Kunta Hälytystehtävistä Hälytystehtävistä Hälytystehtävistä Hälytystehtävistä<br />
alle 20 min (%) alle 30 min (%) alle 45 min (%) alle 60 min (%)<br />
Savukoski 3,0 9,1 15,2 42,4<br />
Utsjoki 5,3 10,5 10,5 21,1<br />
Pelkosenniemi 11,1 25,9 57,4 87,0<br />
Enontekiö 11,8 13,7 23,5 33,3<br />
Salla 19,5 29,9 58,0 79,3<br />
Pello 22,2 31,1 48,1 69,6<br />
Kolari 22,6 35,6 58,2 78,5<br />
Muonio 25,6 36,6 48,8 67,1<br />
Tervola 28,2 48,5 80,4 92,6<br />
Posio 43,3 51,9 63,2 75,3<br />
Ranua 44,6 52,4 64,2 83,0<br />
Ylitornio 47,3 59,1 77,0 88,2<br />
Kittilä 47,4 66,7 78,1 87,8<br />
Simo 56,6 82,1 92,1 94,6<br />
Sodankylä 66,5 77,8 89,5 93,3<br />
Inari 68,8 80,7 89,4 92,8<br />
Kemijärvi 74,9 83,6 93,0 97,4<br />
Keminmaa 77,6 90,4 96,6 98,2<br />
Rovaniemi 86,9 93,4 97,4 98,7<br />
Tornio 88,3 94,1 97,4 98,8<br />
Kemi 91,4 96,0 98,4 99,3<br />
Lappi 78,6 86,4 92,6 95,9<br />
Koko maa 73,2 85,2 93,2 96,6<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
Keskimääräistä toimintavalmiusaikaa selvästi<br />
havainnollisemmin harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden problematiikkaa<br />
kuvaa se, kuinka suuressa osassa hälytystehtävistä<br />
toimintavalmius vastaa keskiarvoa tai<br />
muuta raja-arvoa Lapissa keskimääräinen toimintavalmiusaika<br />
kiireellisissä ja viipymättä hoidettavissa<br />
hälytystehtävissä oli vuonna 2011 hieman yli 20<br />
minuuttia. Kun Kemissä yli 90 prosentissa tehtävistä<br />
toimintavalmius oli korkeintaan koko maakunnan<br />
keskiarvoa, oli osuus Savukoskella ainoastaan kolme<br />
prosenttia. Kemissä, Torniossa ja Rovaniemellä oli<br />
poliisipartio saapunut paikalle käytännöllisesti katsoen<br />
kaikkiin tehtäviin 60 minuutissa. Utsjoellaosuus<br />
oli 21 prosenttia, Enontekiöllä 33 prosenttia ja Savukoskella<br />
42 prosenttia. (Taulukko 5.1.2.4)<br />
123
5.1.3. Tutkintapalvelut<br />
Johtopäätökset<br />
Rikoslakirikosten määrä kasvoi koko maakunnan alueella noin kaksi prosenttia. Pahoinpitelyrikollisuuden merkittävä<br />
kasvu johtuu pääosin lakimuutoksesta, jonka seurauksena entistä suurempi osa lievistäkin väkivallanteoista<br />
siirtyi virallisen syytteen alaisiksi. Poliisi jatkaa edelleen perhe- ja läheisväkivaltaan puuttumista matalalla kynnyksellä,<br />
vaikka rikosmäärät tuon seurauksena kasvaisivatkin.<br />
Rikosten selvitysaste on heikentynyt, mutta vähemmän kuin koko maassa keskimäärin. Kuntien väliset erot eivät<br />
selvitysasteen keskihajonnan perusteella näyttäneet juuri kasvaneen vuodesta 2010.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Poliisin on jatkettava edelleen perhe- ja läheisväkivaltaan puuttumista matalalla kynnyksellä.<br />
Hyväksi havaittu<strong>jen</strong> toimintamallien kehittämistä on jatkettava. Poliisilaitosten johdon on seurattava systemaattisesti<br />
tuloksia ja tutkintaprosessin laatua sekä puuttuttava aktiivisesti havaittuihin poikkeamiin. Rikostutkintaa ja<br />
rikostorjuntaa kehitetään tietojohtoisen poliisitoiminnan periaatteiden mukaisesti.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Indikaattorit Palvelutavoitteet<br />
Tutkintapalvelu<strong>jen</strong> kysyntä Tapahtuiko tutkintapalvelu<strong>jen</strong><br />
kysynnässä muutosta verrattuna<br />
vuoteen 2010?<br />
Rikosten selvitysaste Onko rikosten selvitysaste<br />
muuttunut verrattuna vuoteen<br />
2010?<br />
Johdanto<br />
Poliisin tutkintapalveluja arvioitiin rikoslakirikosten<br />
määrällä ja selvitysasteella. Rikoslakirikoksilla<br />
tarkoitetaan vankeusuhan sisältäviä rikoksia, jotka<br />
voidaan edelleen jaotella muun muassa omaisuusrikoksiin,<br />
henkeen ja terveyteen kohdistuviin rikoksiin,<br />
liikennerikoksiin sekä huumerikoksiin. Kun arvioidaan<br />
poliisin palvelukykyä, yleisesti käytetty rajaus<br />
on rikoslakirikokset vähennettynä liikennerikoksilla.<br />
Perusteena tälle on, että liikennerikokset ovat pääsääntöisesti<br />
selviä jo valmiiksi.<br />
124 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Rikoslakirikosten pl. Liikennerikosten<br />
määrä.<br />
Rikoslakirikosten pl. liikennerikokset<br />
selvitysprosentti.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Rikosmäärien vertailu vuoteen<br />
2010. Hyvä palvelutaso on<br />
rikosmäärien pienentyminen.<br />
Selvitysprosenttien vertailu<br />
vuoteen 2010. Hyvä palvelutaso<br />
on selvitysasteen pysyminen<br />
edellisvuoden tasolla.<br />
Seksuaali- ja väkivaltarikosten määrä kasvoi Lapissa<br />
erittäin voimakkaasti vuodesta 2010, mutta pahoinpitelyrikosten<br />
kasvu johtui pääasiassa lakimuutoksesta,<br />
jonka myötä useammasta lievästä pahoinpitelystä tuli<br />
virallisen syytteen alaisia. Määrällinen kehitys ei siis<br />
jatkune samansuuntaisena. Omaisuusrikoksia poliisin<br />
tietoon tuli Lapissa vuonna 2011 jokseenkin edellisvuotta<br />
vastaava määrä. Omaisuusrikollisuudessa<br />
määrät ovatkin pysyneet jokseenkin samalla tasolla<br />
koko 2000-luvun. Poliisin heikentynyt rahoitustilanne<br />
alkaa näkyä rikosten selvitystasossa ja erityisesti
Taulukko 5.1.3.1. Rikosmäärien kehitys rikoslajeittain Lapissa vuosina 2008–2011.<br />
Rikoslaji 2008 2009 2010 2011 Muutos<br />
2010-2011 (%)<br />
Seksuaalirikokset 111 91 92 136 47,8<br />
Henkeen ja terveyteen kohdistuneet rikokset 1 229 1 257 1 175 1 399 19,1<br />
Kaikki liikennerikkomukset 12 294 13 118 16 318 17 903 9,7<br />
Rikokset oikeudenkäyttöä, viranomaista ja yleistä<br />
järjestystä vastaan 361 381 361 381 5,5<br />
Muut rikoslakia vastaan tehdyt rikokset 818 976 914 939 2,7<br />
Omaisuusrikokset 6 738 7 485 7 006 7 065 0,8<br />
Liikennerikokset 6 266 5 903 5 853 5 680 -3,0<br />
Kaikki muut rikokset 700 623 694 661 -4,8<br />
Rikokset rikoslain 42, 43 ta 44 lukua vastaan 154 187 270 231 -14,4<br />
Huumausainerikokset 485 568 703 565 -19,6<br />
Kaikki alkoholirikokset 84 68 105 80 -23,8<br />
Lappi 29 240 30 657 33 491 35 040 4,6<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
Taulukko 5.1.3.2. Rikoslakirikosten (pl. liikennerikokset) lukumäärä Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Kunta 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Muutos 2010-2011 (%)<br />
Posio 150 117 140 126 151 133 188 41,4<br />
Muonio 38 92 62 62 72 56 75 33,9<br />
Inari 349 392 301 339 332 282 369 30,9<br />
Simo 124 105 114 108 150 114 136 19,3<br />
Enontekiö 56 58 67 61 66 61 72 18,0<br />
Kemijärvi 427 344 251 393 378 458 527 15,1<br />
Ylitornio 140 202 183 139 205 165 180 9,1<br />
Tervola 170 114 143 118 101 111 121 9,0<br />
Pello 103 129 86 112 95 76 82 7,9<br />
Kittilä 286 321 321 360 377 290 311 7,2<br />
Savukoski 44 40 28 24 49 37 39 5,4<br />
Kolari 210 146 129 174 168 124 126 1,6<br />
Tornio 1 450 1 271 1 432 1 200 1 347 1 361 1 371 0,7<br />
Rovaniemi 3 799 3 436 3 651 3 458 3 999 4 092 4 117 0,6<br />
Salla 210 197 143 100 132 115 113 -1,7<br />
Kemi 2 399 1 883 2 046 2 145 2 294 2 086 2 045 -2,0<br />
Sodankylä 355 315 305 326 225 297 283 -4,7<br />
Utsjoki 48 63 72 60 60 46 43 -6,5<br />
Pelkosenniemi 45 29 34 33 71 61 57 -6,6<br />
Ranua 146 120 109 180 208 154 140 -9,1<br />
Keminmaa 455 356 325 378 465 402 321 -20,1<br />
Lappi 11 004 9 730 9 942 9 896 10 945 10 521 10 716 1,9<br />
Koko maa 341 847 326 546 344 837 355 542 351 456 345 720 369 023 6,7<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
rikoksia paljastavassa toiminnassa. Poliisin tietoon<br />
tulleiden huumerikosten määrä väheni viidenneksellä<br />
vuodesta 2010 ja törkeiden huumausainerikosten<br />
määrä puolittui. (Taulukko 5.1.3.1.)<br />
Tapahtuiko tutkintapalvelu<strong>jen</strong><br />
kysynnässä muutosta verrattuna<br />
vuoteen 2010?<br />
Rikoslakirikosten määrä kasvoi Lapissa.<br />
Vuonna 2011 poliisin tietoon tuli Lapissa noin 10 700<br />
rikoslakirikosta (pl. liikennerikokset). Määrä kasvoi<br />
125
vajaalla kahdella prosentilla vuoteen 2010 verrattuna.<br />
Koko maassa samaan aikaan rikosten määrä kasvoi<br />
kuusi prosenttia. Kuntien väliset erot kehityksessä<br />
olivat varsin suuret. Keminmaassa poliisin tietoon<br />
tuli vuoteen 2010 verrattuna viidennes vähemmän rikoksia,<br />
kun taas Posiolla määrä oli yli 40 prosenttia ja<br />
Muoniossa sekä Inarissa yli 30 prosenttia suurempi.<br />
(Taulukko 5.1.3.2.)<br />
Asukaslukuun suhteutettuna kunnittainen järjestys<br />
säilyi lähes samana – hajonta oli kuitenkin vielä<br />
suurempi kuin absoluuttisten luku<strong>jen</strong> kehityksen osalla.<br />
Kemissä poliisin tietoon tuli 10 000 asukasta kohden<br />
yli nelinkertainen määrä rikoslakirikoksia Pelloon<br />
verrattuna ja lähes nelinkertainen määrä verrattuna<br />
Sallaan. Tornioon ja Rovaniemeenkin verrattuna Kemin<br />
rikosmäärät olivat kolmanneksen ja neljänneksen<br />
korkeammat. (Taulukko 5.1.3.3. ja Kuva 5.1.3.1.)<br />
126 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kuva 5.1.3.1. Rikoslakirikosten (pl.liikennerikokset) määrä<br />
10 000 asukasta kohden kunnittain Lapissa vuonna 2011.<br />
Rikoslakirikosten määrä 10 000 asukasta<br />
kohden kunnittain 2011<br />
609 - 908 (3)<br />
485 - 608 (5)<br />
374 - 484 (4)<br />
328 - 373 (4)<br />
206 - 327 (5)<br />
# Kemi<br />
Kemi<br />
45 90<br />
########### Oulu Oulu Oulu Oulu<br />
Oulu<br />
###### Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
0<br />
0 50<br />
kilometriä<br />
Taulukko 5.1.3.3. Rikoslakirikosten (pl. liikennerikokset) lukumäärä 10 000 asukasta kohden Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Kunta 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Muutos 2010-2011 (%)<br />
Posio 347,3 275,5 333,3 308,3 375,6 337,1 485,3 43,9<br />
Muonio 155,6 380,5 258,0 262,4 305,1 235,6 312,4 32,6<br />
Inari 492,7 556,6 430,9 487,5 483,5 410,9 544,4 32,5<br />
Simo 339,3 290,0 316,9 301,0 423,0 326,1 389,8 19,5<br />
Enontekiö 280,3 290,0 335,5 310,4 344,6 324,1 383,8 18,4<br />
Kemijärvi 448,1 370,2 276,9 442,5 436,6 537,6 626,0 16,4<br />
Ylitornio 265,4 389,7 359,2 281,2 422,9 343,2 380,5 10,8<br />
Tervola 458,2 309,9 390,8 332,4 290,6 320,6 351,3 9,6<br />
Pello 227,7 288,1 197,2 265,7 230,9 189,0 206,0 9,0<br />
Kittilä 490,3 549,7 545,3 603,3 624,3 474,2 503,0 6,1<br />
Savukoski 331,1 307,0 221,2 192,9 403,0 313,3 330,8 5,6<br />
Kolari 543,8 381,4 340,2 458,4 435,2 321,7 328,2 2,0<br />
Tornio 653,0 570,0 642,2 536,4 599,0 606,9 609,0 0,3<br />
Rovaniemi 660,7 594,1 628,4 587,8 673,8 683,7 685,1 0,2<br />
Salla 448,4 431,0 319,3 229,1 306,4 271,8 271,5 -0,1<br />
Kemi 1 047,3 824,8 898,5 946,2 1 015,3 923,8 907,4 -1,8<br />
Sodankylä 380,2 341,8 335,9 362,9 253,6 337,5 322,4 -4,5<br />
Pelkosenniemi 390,6 260,6 316,0 310,4 678,8 595,1 565,5 -5,0<br />
Utsjoki 351,1 462,2 529,0 449,4 453,9 353,3 331,5 -6,2<br />
Ranua 299,7 254,5 235,3 398,9 469,7 349,4 322,8 -7,6<br />
Keminmaa 513,4 398,8 368,1 433,9 538,4 467,1 374,4 -19,8<br />
Lappi 590,2 523,7 537,6 536,7 595,0 572,6 584,0 2,0<br />
Koko maa 652,8 621,3 653,5 670,8 659,8 646,0 686,5 6,3<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
100
Taulukko 5.1.3.4. Rikoslakirikosten (pl. liikennerikokset) selvitysaste (%) Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Kunta 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Ero 2010-2011<br />
Utsjoki 72,9 52,4 70,8 58,3 95,0 45,7 86,0 40,4<br />
Posio 67,3 65,8 65,0 75,4 72,8 67,7 73,9 6,3<br />
Simo 49,2 39,0 57,9 34,3 47,3 55,3 61,0 5,8<br />
Tornio 36,8 45,3 47,1 58,1 57,2 51,4 55,5 4,1<br />
Kemijärvi 58,3 54,9 59,8 49,6 56,9 47,6 51,6 4,0<br />
Ranua 77,4 49,2 72,5 63,9 104,8 51,3 55,0 3,7<br />
Kemi 54,8 50,0 49,8 47,0 51,9 52,8 55,3 2,5<br />
Keminmaa 43,7 53,1 47,7 56,1 48,8 42,8 45,2 2,4<br />
Tervola 36,5 36,8 42,0 50,8 51,5 51,4 51,2 -0,1<br />
Rovaniemi 43,5 44,5 39,1 45,7 45,5 49,1 48,3 -0,7<br />
Inari 57,3 59,2 70,4 52,8 63,3 56,0 54,7 -1,3<br />
Kolari 50,0 57,5 65,9 36,2 67,3 56,5 50,0 -6,5<br />
Sodankylä 65,6 69,2 66,6 62,9 65,3 77,1 68,2 -8,9<br />
Pelkosenniemi 46,7 37,9 26,5 33,3 32,4 70,5 59,6 -10,8<br />
Kittilä 42,3 42,1 44,5 49,4 44,8 59,7 46,0 -13,7<br />
Enontekiö 32,1 22,4 43,3 49,2 54,5 49,2 34,7 -14,5<br />
Salla 60,5 53,8 73,4 75,0 44,7 89,6 68,1 -21,4<br />
Muonio 55,3 42,4 33,9 51,6 34,7 58,9 37,3 -21,6<br />
Pello 48,5 34,9 119,8 42,9 62,1 67,1 45,1 -22,0<br />
Savukoski 31,8 25,0 82,1 87,5 44,9 73,0 43,6 -29,4<br />
Ylitornio 55,7 44,1 49,2 57,6 64,9 71,5 39,4 -32,1<br />
Lappi 48,2 47,9 48,2 50,1 52,3 52,7 52,1 -0,6<br />
Koko maa 49,8 49,1 49,5 49,3 50,4 52,6 49,7 -5,4<br />
Lähde:Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat<br />
Onko rikosten selvitysaste muuttunut<br />
Lapissa verrattuna vuoteen 2010?<br />
Rikosten selvitystaso heikkeni hieman<br />
vuoteen 2010 verrattuna.<br />
Rikosten selvitystaso lasketaan siten, että tiettynä<br />
aikana selvitetty<strong>jen</strong> rikosten määrä suhteutetaan samana<br />
aikana tietoon tulleiden rikosten määrään. Tarkastellut<br />
rikokset olivat rikoslakirikoksia, joista oli<br />
poistettu liikennerikokset, kuten tutkinta-ajan arvioinnissakin.<br />
Rikosten selvitysasteen tarkastelu kuntatasolla<br />
on ongelmallista. Poliisihan ei lähtökohtaisesti toimi<br />
kunnittain eikä myöskään rikostutkintaa ole jaoteltu<br />
alueen kuntien mukaisesti, vaan yleisesti lyhytkestoiseen<br />
ja vaativampaan, pitkäkestoiseen tutkintaan.<br />
Näin ollen selvitysaste kuvaakin kunnittain ehkä ennemmin<br />
sitä, miten rikokset jakautuvat kuntien kesken.<br />
Lapissa kuitenkin rikostutkinta on hajautettu osin<br />
etäisyyksistä johtuen useampiin toimipisteisiin, joilla<br />
on niin sanottu aluevastuu. Näin ollen kunnittainen<br />
vertailu on mahdollista ja oikeutettuakin.<br />
Lapissa rikosten keskimääräinen selvitysaste parani<br />
hieman vuoteen 2010 verrattuna. Kehitys oli samansuuntainen,<br />
mutta maltillisempi kuin koko maassa.<br />
Kunnittainen vaihtelu oli paitsi suhteessa toisiinsa<br />
myös eri vuosina erittäin suurta. Esimerkiksi Sallan<br />
kunnan alueella tapahtuneista rikoksista selvitettiin<br />
vuonna 2010 lähes 90 prosenttia ja seuraavana vuonna<br />
niistä selvitettiin yli 20 prosenttiyksikköä vähemmän.<br />
Utsjoella vuonna 2010 selvitysaste oli noin 45<br />
prosenttia, mutta vuonna 2011 yli 40 prosenttiyksikköä<br />
parempi. Rikosten selvitysaste vaihteli pienemmissä<br />
kunnissa vuosittain merkittävästi, mikä johtui<br />
tutkittavaksi tulevien juttu<strong>jen</strong> laadusta ja määrästä.<br />
Ison rikoskokonaisuuden selvittäminen voi jonakin<br />
vuonna kohottaa selvitystasoa huomattavasti, kun rikosten<br />
kokonaismäärä on pieni. (Taulukko 5.1.3.4.)<br />
127
Arvioinnin tekijä<br />
Ylitarkastaja, FM Konsta Korhonen<br />
puhelin 071 87 81810<br />
konsta.korhonen(at)poliisi.fi<br />
Tietolähteet<br />
Lähipoliisitoiminnan strategia. Lähipoliisitoiminnan<br />
ja turvallisuusyhteistyön kehittämisen strategiset linjaukset<br />
ja tavoitteet 2010. Poliisihallituksen julkaisusarja<br />
1/2010.<br />
Operatiivisen yhteistyön kehittäminen harvaan asutuilla<br />
alueilla. Työryhmän raportti tammikuu 2011.<br />
Ei julkaistu.<br />
Poliisin lääninjohto<strong>jen</strong> toteuttamat turvallisuustutkimukset<br />
2003, 2006 ja 2009.<br />
Poliisin tulostietojärjestelmä PolStat.<br />
Suomi - Euroopan turvallisin maa? Tutkimus suomalaisten<br />
turvallisuuskäsityksistä. Poliisin ylijohdon<br />
julkaisusarja 7/2009.<br />
128 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
5.2. Pelastustoimi<br />
5.2.1. Ennalta ehkäisevä toiminta<br />
Johtopäätökset<br />
<strong>Lapin</strong> pelastuslaitos tuottaa pelastustoimen ennaltaehkäisevän toiminnan palveluja kaikille <strong>Lapin</strong> kunnille. Lapissa<br />
pelastustoimen valistuksen ja neuvonnan tulos on sama kuin valtakunnan keskiarvo. Valistustyön valtakunnallinen<br />
tulostavoite saavutetaan neljässä kunnassa. Valistustilaisuuksista suurin osa käsittelee onnettomuuksien ehkäisyä<br />
ja toimintaa häiriötilanteissa. Pelastustoimen järjestämien valistus- ja neuvontatilaisuuksien määrässä ei ole tapahtunut<br />
merkittävää muutosta edellisiin vuosiin verrattuna.<br />
Erityiskohteiden palotarkastukset on suoritettu täysimääräisesti 13 kunnassa ja lähes täysimääräisesti muissa kahdeksassa<br />
kunnassa. Asuinrakennusten vuosittaisesta tarkastustavoitteesta toteutuu 11 prosenttia.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
<strong>Lapin</strong> pelastuslaitoksen on edelleen jatkettava laaja-alaista onnettomuuksien ennaltaehkäisytyötä ja pyrittävä toteuttamaan<br />
tehty valvontasuunnitelma.<br />
Kuntien sosiaali- ja terveysviranomaisten ja pelastuslaitoksen on sovittava toimintamallista huolehdittaessa erityisryhmien<br />
asumisen paloturvallisuudesta.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Turvallisuuteen liittyvien neuvontapalvelu<strong>jen</strong><br />
ja valistuksen<br />
saatavuus ja saavutetavuus<br />
Johdanto<br />
Kuinka paljon pelastuslaitos on<br />
tehnyt turvallisuuteen liittyvää<br />
valistus- ja neuvontatyötä?<br />
Palotarkastusten toteutuminen Onko palotarkastukset tehty<br />
tavoitteiden mukaisesti?<br />
Pelastustoimen lakisääteisenä tehtävänä on tulipalo<strong>jen</strong><br />
ja muiden onnettomuuksien ehkäisy, pelastustoiminta<br />
ja väestönsuojelu. Onnettomuuksia ehkäisevän<br />
työn tavoitteena on onnettomuuksien ja niiden aiheuttamien<br />
vahinko<strong>jen</strong> vähentäminen. Tavoitteeseen<br />
pyritään väestön turvallisuustietoisuuden ja -osaamisen<br />
lisäämisen sekä valvonnan keinoin. Tapahtuneen<br />
onnettomuuden aiheuttamien vahinko<strong>jen</strong> laajuuteen<br />
Pelastustoimen valistustilaisuuksien<br />
ja valistusta saaneen<br />
väestön määrä sekä muutos<br />
edellisestä vuodesta.<br />
Tehty<strong>jen</strong> tarkastusten suhde<br />
tarkastettavien kohteiden<br />
määrään.<br />
Valitustusta ja neuvontaa annetaan<br />
20 prosentille väestöstä.<br />
Erityiskohteet tarkastetaan<br />
vuosittain. Muut kohteet on<br />
tarkastettu palvelutasopäätöksessä<br />
määritellyllä tavalla.<br />
voidaan lisäksi vaikuttaa tehokkaalla pelastustoiminnalla.<br />
Merkittävänä onnettomuuksia ja niiden seurauksia<br />
ehkäisevänä osatekijänä on omatoimisuuden<br />
parantuminen onnettomuustilanteisiin varautumisessa.<br />
Omatoimisen turvallisuustyön merkitys korostuu<br />
erityisesti alueilla, joilla avun saapumiseen hälytyksen<br />
jälkeen kuluu paljon aikaa.<br />
Pelastustoimen onnettomuuksien ennaltaehkäisyn<br />
palveluista <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arvioinnin kohteena<br />
129
olivat palotarkastusten sekä valistus- ja neuvontatoiminnan<br />
toteutuminen. Tarkastelussa on pääosin keskitytty<br />
vuoden 2011 toteumaan ja tilanteen kehitykseen<br />
edeltäneisiin vuosiin verrattuna. Peruspalvelu<strong>jen</strong><br />
arvioinnissa käytetty hyvän palvelutason määrittely<br />
perustuu pelastustoimen lainsäädäntöön ja valtakunnallisiin<br />
tulostavoitteisiin.<br />
Arvioinnissa käytetyt tiedot perustuvat pelastustoimen<br />
resurssi- ja onnettomuustietokantaan (PRON-<br />
TO). PRONTO-tietokannasta kerätty<strong>jen</strong> tieto<strong>jen</strong> luotettavuus<br />
ja vertailtavuus ovat sidoksissa tapaan, jolla<br />
pelastuslaitos kirjaa aluettaan ja toimintaansa koskevat<br />
tiedot järjestelmään.<br />
Valtion aluehallinnon uudistuksella ei pelastustoimen<br />
osalta ole ollut sellaista vaikutusta, joka välittyisi<br />
pelastustoimen <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> saajalle. Aluehallinnon<br />
uudistus ja pelastuslain uudistus mahdollistavat<br />
kuitenkin pelastustoimea valvovan aluehallintoviranomaisen<br />
keskittymisen nykyistä tavoitteellisemmin<br />
palvelutason valvontaan ja raportointiin. Tällä on vaikutusta<br />
palvelu<strong>jen</strong> tasapuoliseen tuottamiseen.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuden<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Kun pelastustoimen palvelut perustuvat arvioihin<br />
onnettomuusriskistä, on nopeaa apua tuottava asemaverkosto<br />
harvempi ja asemapaikko<strong>jen</strong> yksiköiden<br />
lähtöajat pidempiä sellaisilla alueilla, joissa rakennuskanta<br />
ja väestötiheys ovat pienempiä. Pelastusyksiköiden<br />
pidempien lähtöaiko<strong>jen</strong> lisäksi onnettomuuskohteeseen<br />
siirtymiseen kuluva aika on pidempi<br />
näillä pitkien etäisyyksien alueilla. On myös todettu,<br />
että etenkin tietty<strong>jen</strong> onnettomuustyyppien havaitsemiseen<br />
kuluu harvaan asutulla alueella enemmän aikaa,<br />
minkä vuoksi onnettomuusvahingot näissä tapauksissa<br />
pääsevät kehittymään suuremmiksi.<br />
Lisähaasteita harvaan asutuilla alueilla muodostuu<br />
vaikeuksista saada käyttöön osaavaa sivutoimista<br />
pelastushenkilöstöä. Pelastustoimen hälytyspalvelut<br />
tuottaa erityisesti suurten keskusten ulkopuolella valtaosin<br />
sivutoiminen henkilöstö. Sivutoimisella henkilöstöllä<br />
on siten merkittävä rooli harvaan asuttu<strong>jen</strong><br />
alueiden pelastuspalvelu<strong>jen</strong> saatavuudelle. Sivutoi-<br />
130 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
misen henkilöstön saatavuudessa on monin paikoin<br />
ongelmia, jotka liittyvät paikkakunnasta riippuen<br />
nuorten poismuuttoon ja väestön vähentymiseen sekä<br />
sivutoimisen henkilöstön osaamistasoon ja osallistumismahdollisuuksiin.<br />
Työpaikko<strong>jen</strong> tehostuminen ja työelämän olosuhteiden<br />
muuttuminen on vaikuttanut työnantajan<br />
suhtautumiseen sivutoimisen henkilöstön osallistumiseen<br />
pelastustehtäviin kesken työpäivien. Tämän<br />
lisäksi pelastustoimella on paikoin esiintynyt vaikeuksia<br />
jopa päätoimisen henkilöstön saatavuudessa vakituiseen<br />
työsuhteeseen. Alueilla, joilla pelastustoimen<br />
nopean avun voimavarat ovat vähäisemmät ja toimintavalmiusajat<br />
pidemmät, tulisi onnettomuusriskiin<br />
vastata ihmisten oman turvallisuusosaamisen ja omatoimisen<br />
varautumisen keinoin. Kuntalaisilla sekä harva-alueiden<br />
toiminnanharjoittajilla tulisi olla jopa korostuneetkin<br />
tiedot onnettomuuksien ehkäisemisestä<br />
sekä välineet ja osaaminen toimia niiden tapahtuessa.<br />
Pelastustoimi voi tukea tätä kohdistamalla valistus- ja<br />
neuvontatyötä sekä valvontaa voimakkaammin sinne,<br />
missä avun saapuminen kestää kauemmin.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Mikäli pelastustoimen henkilöresurssit tulevat entisestään<br />
vähenemään, on uusien yhteistoimintaa<br />
hyödyntävien toimintamallien kehittäminen ja ennaltaehkäisevän<br />
toiminnan tehostaminen ensiarvoisen<br />
tärkeää. Turvallinen elinympäristö, häiriöttömästi<br />
toimivat palvelut ja työpaikko<strong>jen</strong> turvallisuus ovat<br />
kaikkien yhteinen, ei ainoastaan pelastuslaitoksen,<br />
tavoite.<br />
Palotarkastustoiminnan uudistamisen myötä pelastustoimen<br />
valvontaa kohdistetaan entistä enemmän<br />
tarvearvioinnin kautta. Tässä yhteydessä korostuu<br />
myös pelastustoimen palvelutasoa valvovan valtion<br />
rooli; todellisten uhkien havaitseminen, toimenpiteiden<br />
perusteltu kohdistaminen ja niiden vaikuttavuuden<br />
mittaaminen nousee tällöin entistä suurempaan osaan<br />
palvelu<strong>jen</strong> tasapuolisen tuottamisen näkökulmasta.<br />
Tarkastusten kohdentamiseksi ja jaksottamiseksi<br />
<strong>Lapin</strong> pelastuslaitos on laatinut valvontasuunnitelman,<br />
joka perustuu kohdetyyppikohtaiseen uhka-
arviointiin ja yksittäisen kohteen turvallisuustason<br />
arviointiin. Suunnitelma valvonnan toteuttamiseksi<br />
on tehty yhtenevin perustein kaikissa pelastuslaitoksissa.<br />
Palotarkastusten lukumäärät eivät todennäköisesti<br />
tule merkittävästi muuttumaan nykyisestä.<br />
Pelastustoimen keskeinen tietotarve tulevaisuudessa<br />
tulee koskemaan erityisryhmien asumista ja<br />
muiden sellaisten onnettomuusriskejä aiheuttavien<br />
kohteiden muodostumista, jotka eivät tule esille pelastustoimen<br />
riskiaineiston perustana olevista tietokannoista.<br />
Kuinka paljon pelastuslaitos on<br />
tehnyt turvallisuuteen liittyvää<br />
valistus- ja neuvontatyötä?<br />
Valtakunnallisen valistus- ja neuvontatyön<br />
määrällinen tavoite saavutettiin Lapissa neljässä<br />
kunnassa. Kuntien välillä oli suuria eroja.<br />
Kuva 5.2.1.1. Pelastustoimen valistuksen ja neuvonnan tavoitettavuus (%) pelastustoimen alueen asukasmäärästä<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Pelastustoimen valistuksen ja<br />
neuvonnan tavoittama osuus (%)<br />
alueen asukasmäärästä<br />
(kuntien lkm)<br />
Pelastus toim en valis tuksen ja neuvonnan<br />
tavoittam a os uus (%) alueen asukasmäärästä<br />
(kuntien lkm )<br />
20 - 40 (4)<br />
20 - 40 (4)<br />
15 15 - 19 - 19 (3)<br />
10 10 - 14 - 14 (5)<br />
7 -7 9 - 9 (6)<br />
< 7 (3)<br />
< 7 (3)<br />
<strong>Lapin</strong> ka. 15,0<br />
Valtakunnan ka. 15,0<br />
<strong>Lapin</strong> ka. 15,0<br />
Valtakunnan ka. 15,0<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
Valistuksen ja neuvonnan tavoitteena on turvallisuustietouden<br />
ja osaamisen lisäämisellä vaikuttaa myönteisesti<br />
asenteisiin sekä toimintatapoihin vaara- ja<br />
onnettomuustilanteissa. Pelastustoimelle asetettiin<br />
erääksi vuoden 2011 tulostavoitteeksi antaa valistusta<br />
ja neuvontaa 20 prosentille väestöstä. <strong>Lapin</strong> pelastuslaitoksen<br />
tilastoimien tieto<strong>jen</strong> mukaan pelastustoimen<br />
valistus- ja neuvonta tavoitti 15 prosenttia <strong>Lapin</strong><br />
väestöstä. Edellisestä vuodesta valistettavien määrä<br />
kasvoi 1,7 prosenttia.<br />
Lapissa pelastustoimen valistuksen ja neuvonnan<br />
tulos oli sama kuin valtakunnallinen keskiarvo,<br />
sillä koko maassa pelastustoimen valistus- ja neuvonta<br />
tavoitti pelastuslaitosten tilastoimien tieto<strong>jen</strong> mukaan<br />
15 prosenttia väestöstä.<br />
Valistuksen ja neuvonnan määrässä on ollut pitkään<br />
suuria sekä pelastustoimen alueiden että kuntien<br />
välisiä eroja myös siinä, kuinka voimakkaasti väestön<br />
tavoittamiseen panostetaan. <strong>Lapin</strong> pelastuslaitos, joka<br />
kattaa kaikki <strong>Lapin</strong> kunnat, on järjestänyt toimikau-<br />
Pelastustoim en valistuksen ja neuvonnan<br />
tavoittam a osuus (%) alueen asukasmäärästä<br />
(kuntien lkm )<br />
20 - 40 (4)<br />
15 - 19 (3)<br />
10 - 14 (5)<br />
7 - 9 (6)<br />
< 7 (3)<br />
<strong>Lapin</strong> ka. 15,0<br />
131
Kuva 5.2.1.2. Pelastustoimen järjestämien valistus- ja neuvontatilaisuuksien määrä (kpl) 1000 asukasta kohden<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Pelas tustoimen järjestämien valistus- ja<br />
neuvontatilaisuuksien m äärä (kpl) 1000<br />
as ukasta kohden (kuntien lkm)<br />
Pelastustoimen järjestämien valistus- ja<br />
neuvontatilaisuuksien määrä (kpl) 1000<br />
asukasta kohden (kuntien lkm)<br />
4,0 - 10,0 - 10,0 (12) (12)<br />
3,0 - 3,9 - 3,9 (1) (1)<br />
2,0 - 2,9 - 2,9 (7) (7)<br />
1,0 1,0 - 1,9 - 1,9 (1) (1)<br />
<strong>Lapin</strong> ka. 2,0<br />
<strong>Lapin</strong> Valtakunnan ka. ka. 2,02,3<br />
Valtakunnan ka. 2,3<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
tensa aikana runsaasti valistustilaisuuksia. Kuitenkin<br />
erot yksittäisten kuntien välillä olivat Lapissakin huomattavan<br />
suuria. (Kuva 5.2.1.1.)<br />
<strong>Lapin</strong> pelastuslaitoksen järjestämien valistustilaisuuksien<br />
määrä oli vuosina 2010 ja 2011 lähes<br />
sama, noin 420 tilaisuutta. Lukumääräisesti eniten<br />
valistus- ja neuvontatilaisuuksia järjestettiin Rovaniemellä<br />
ja Sodankylässä ja vähiten Pelkosenniemellä,<br />
Savukoskella ja Tervolassa. Asukaslukuun suhteutettuna<br />
tilaisuuksia oli kuitenkin eniten Utsjoella<br />
ja vähiten Torniossa. <strong>Lapin</strong> valistus- ja neuvontatilaisuuksien<br />
keskiarvo oli melkein sama kuin valtakunnan<br />
keskiarvo. (Kuva 5.2.1.2.)<br />
Onko palotarkastukset tehty<br />
tavoitteiden mukaisesti?<br />
Lapissa tarkastettiin vuonna 2011 lähes<br />
kaikki erityiskohteet. Tarkastusten määrä<br />
132 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Pelas tus toimen järjes tämien valis tus- ja<br />
neuvontatilais uuks ien m äärä (kpl) 1000<br />
as ukas ta kohden (kuntien lkm)<br />
4,0 - 10,0 (12)<br />
3,0 - 3,9 (1)<br />
2,0 - 2,9 (7)<br />
1,0 - 1,9 (1)<br />
lisääntyi <strong>Lapin</strong> ka. jonkin 2,0 verran. Asuinrakennuksista<br />
Valtakunnan ka. 2,3<br />
ja muista harvemmin tarkastettavista<br />
kohteista Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
tarkastettiin 11 prosenttia suunnitellusta<br />
määrästä.<br />
Lakisääteiset palotarkastukset olivat pelastustoimen<br />
onnettomuuksien ehkäisykeinoista perinteisimpiä.<br />
Rakennuksen teknisten olosuhteiden valvonnan rinnalla<br />
palotarkastustyö oli luonteeltaan enenevässä<br />
määrin valistavaa ja turvallisuuskulttuuria edistävää<br />
toimintaa, joka keskittyi tarkastettavan kohteen omiin<br />
turvallisuutta parantaviin ja ylläpitäviin valmiuksiin.<br />
Palotarkastuskohteet jaetaan pääsääntöisesti<br />
vuosittain tarkastettaviin, niin kutsuttuihin erityiskohteisiin,<br />
sekä asuinrakennuksiin ja niihin rinnastettaviin<br />
kohteisiin. Erityiskohteissa henkilöille, omaisuudelle<br />
ja ympäristölle aiheutuvan vaaran katsotaan olevan<br />
tavanomaista suurempi, minkä vuoksi näihin kohteisiin<br />
on kohdistettu turvallisuutta lisääviä velvoitteita,<br />
kuten pelastussuunnitelmien laadintaa ja vuosittaisia
iden teiden palotarkastusprosen8 kunni3ain vuonna 2008-‐2011.<br />
10 2011<br />
0 44 44<br />
3 73 73<br />
0 77 77<br />
0 87 87<br />
9 89 89<br />
9 89 89<br />
0 90 90<br />
0 98 98<br />
0 98 98<br />
0 100 100<br />
5 100 100<br />
0 100 100<br />
0 100 100<br />
7 100 100<br />
0 100 100<br />
0 100 100<br />
0 100 100<br />
0 100 100<br />
0 100 100<br />
0 100 100<br />
8 100 100<br />
0 100 100<br />
palotarkastuksia. Koulut, sairaalat, kauppakeskukset,<br />
majoitustilat ja teollisuuslaitokset ovat esimerkkejä<br />
kohteista, jotka pelastuslaitoksen tulee tarkastaa<br />
vuosittain. Erityiskohteita on Suomessa noin 40 000.<br />
Näistä lähes puolet muodostaa kokoontumis- ja liiketiloiksi<br />
luokiteltavat kohteet. Lapissa erityiskohteita<br />
oli vuonna 2011 yhteensä 2 150.<br />
Kuva 5.2.1.3. Kerran vuodessa tarkastettavien kohteiden palotarkastusprosentti kunnittain Lapissa vuosina<br />
2008–2011.<br />
Utsjoki<br />
Tornio<br />
Tervola<br />
Simo Simo<br />
Savukoski<br />
Salla Salla<br />
Ranua<br />
Pello Pello<br />
Pelkosenniemi<br />
Muonio<br />
Kittilä Kittilä<br />
Keminmaa<br />
Kemijärvi<br />
Ylitornio<br />
Posio Posio<br />
Enontekiö<br />
Lappi Lappi<br />
Kemi Kemi<br />
Rovaniemi<br />
Kolari Kolari<br />
Inari Inari<br />
Sodankylä<br />
0 0 10 10 20 20 30 30 40 40 50 50 60 60 70 70 80 80 90 90 100 100<br />
Osuus tarkastettavista kohteista (%) (%)<br />
<strong>Lapin</strong> pelastuslaitos tarkasti viime vuonna 95<br />
prosenttia erityiskohteista. Tilanne heikkeni edeltäneestä<br />
vuodesta neljä prosenttiyksikköä. Erot erityiskohteiden<br />
palotarkastusprosenteissa kuntien välillä<br />
olivat pieniä. Lapissa13 kunnassa tehtiin kaikkiin<br />
erityiskohteisiin palotarkastus vuoden 2011 kuluessa.<br />
Kahdeksassa kunnassa kaikki erityiskohteet oli tar-<br />
2011 2011<br />
2010 2010<br />
2009 2009<br />
2008 2008<br />
133
kastettu jokaisena seurantavuotena. (Kuva 5.2.1.3. ja<br />
Taulukko 5.2.1.1.)<br />
Asuinrakennusten tarkastusvälistä päättää pelastuslaitos<br />
palvelutasopäätöksessään. Palotarkastusväli<br />
Taulukko 5.2.1.1. Kerran vuodessa tarkastettavien kohteiden palotarkastusprosentti tarkastuskohteittain Lapissa vuonna 2011.<br />
Kohde- Tarkastus<br />
Kunta määrä % 1 2 3 4 5 6 7<br />
Enontekiö 59 90 100 92 100 - - 100 100<br />
Inari 82 73 80 100 39 100 89 100 -<br />
Kemi 174 89 100 100 78 100 100 100<br />
Kemijärvi 86 100 100 100 100 100 100 100 100<br />
Keminmaa 100 100 100 100 100 100 100 100 100<br />
Kittilä 244 100 100 100 100 100 100 100 100<br />
Kolari 146 77 100 68 83 18 80 100 78<br />
Muonio 32 100 100 100 100 100 - -<br />
Pelkosenniemi 37 100 100 100 100 100 100 100 100<br />
Pello 41 100 100 100 100 100 100 100 100<br />
Posio 53 98 100 100 100 100 80 100 100<br />
Ranua 27 100 100 100 100 100 - - -<br />
Rovaniemi 460 87 100 88 82 97 87 - -<br />
Salla 42 100 100 100 100 - 100 100 100<br />
Savukoski 17 100 100 100 100 100 100 100 100<br />
Simo 45 100 100 100 100 100 100 100 100<br />
Sodankylä 126 44 33 35 50 13 76 44 33<br />
Tervola 55 100 100 100 100 100 100 100 100<br />
Tornio 228 100 100 100 100 100 100 100 100<br />
Utsjoki 44 100 100 100 100 - - - -<br />
Ylitornio 52 98 100 90 100 100 100 100 -<br />
Lappi 2 150 89<br />
Koko maa 41 580 83 88 86 83 85 85 64 91<br />
1. Sairaalat, vanhainkodit, hoitolaitokset<br />
2. Hotellit, asuntolat, lomakylät, leirintäalueet<br />
3. Kokoontumis- ja liiketilat<br />
4. Suurehkot tuotanto-, varasto- ja maataloustilat<br />
5. Kohteet, joissa palo- ja räjähdysvaarallisten kemikaalien käsittelyä<br />
6. Automaattisella sammutuslaitteistolla tai paloilmoittimella varustetut tilat<br />
7. Muut mahdolliset vuosittain tarkastettavat kiinteistöt<br />
134 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
on porrastettu kohteen riskitason mukaan 3–10 vuodeksi.<br />
Tavallisimmin tarkastus on suunniteltu tehtävän<br />
kymmenen vuoden välein. Vuosittaisesta tavoitteesta<br />
toteutui Lapissa 11 prosenttia.
5.2.2. Nopean avun saanti<br />
Johtopäätökset<br />
Pelastustehtävien määrä laski kolme prosenttia verrattuna edelliseen vuoteen. Eniten hälytyksiä aiheuttivat automaattisten<br />
paloilmaisimien tarkastus- ja varmistustehtävät sekä liikenneonnettomuudet. Automaattisten paloilmoituslaitosten<br />
varmistus- ja tarkastustehtävien määrä oli lähes sama kuin edellisvuotena. Eniten lisääntyivät<br />
vahingontorjunta- ja maastopalotehtävät.<br />
Pelastustoimi tavoittaa onnettomuuskohteet keskimäärin riskialueiden edellyttämissä toimintavalmiusajoissa. Eniten<br />
toimintavalmiusajan ylityksiä on tapahtunut I riskialueen hälytystehtävissä Kemin, Rovaniemen ja Tornion<br />
keskusta-alueilla.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Toimintavalmiusajan arviointia on laa<strong>jen</strong>nettava koskemaan aikaa, joka kuluu onnettomuuden tapahtumahetkestä<br />
avun saapumiseen ja alkamiseen.<br />
Pelastustoimen on edelleen kehitettävä menetelmiä automaattisten paloilmoituslaitosten virheellisten hälytysten<br />
määrän vähentämiseksi.<br />
Pelastustoimen on edelleen kehitettävä PRONTO-tietojärjestelmää siten, että sieltä saadaan asianmukaista ja luotettavaa<br />
materiaalia arvioitaessa nopean avun saatavuutta eri riskialueilla.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Hälytyspalvelu<strong>jen</strong> kysyntä Onko pelastustoimen hälytyspalvelu<strong>jen</strong><br />
kysynnässä tapahtunut<br />
muutoksia?<br />
Hälytyspalvelu<strong>jen</strong> saatavuus Onko pelastustoimen hälytyspalvelu<strong>jen</strong><br />
saatavuudessa<br />
tapahtunut muutoksia?<br />
Johdanto<br />
Pelastustoimen palvelu<strong>jen</strong> saatavuuden tason määrittelee<br />
pelastusalan lainsäädäntö, jonka lisäksi tavoitteita<br />
on asetettu pelastustoimen valtakunnallisin<br />
tulostavoittein. Palvelu<strong>jen</strong> alueellinen saatavuus ja<br />
taso määritellään yksityiskohtaisemmin pelastustoimen<br />
alueen palvelutasopäätöksessä, joka laaditaan<br />
yhteistyössä alueen kuntien kanssa. Pelastuslaitoksen<br />
tuottamien onnettomuuksien ehkäisyn, pelastustoiminnan<br />
ja väestönsuojelun palvelu<strong>jen</strong> tason ja koh-<br />
Hälytystehtävien lukumäärä ja<br />
jakautuminen.<br />
Toimintavalmiusajan muutos ja<br />
suhde palvelutavoitteisiin.<br />
Hälytystehtävien lukumäärä<br />
vähenee pelastustoimen TTS:n<br />
mukaisesti.<br />
Vahvuus 1+3 saavutetaan<br />
kohteen riskialueen mukaisessa<br />
toimintavalmiusajassa.<br />
dentamisen tulee perustua alueen tunnistettuihin ja<br />
arvioituihin onnettomuusuhkiin.<br />
Pelastustoimen tuottamasta nopeasta avusta käytetään<br />
nimitystä pelastustoiminta. Pelastustoiminnan<br />
suunnitteluperusteena ja usein hyvän palvelutason<br />
määritelmänä käytetään sisäasiainministeriön antamia<br />
ohjeita toimintavalmiudesta ja palvelutasopäätöksistä,<br />
jotka tulkitsevat lainsäädännön osoittamaa<br />
velvoitetta pelastustoiminnan voimavaro<strong>jen</strong> suuntaamisesta<br />
alueen onnettomuusuhkien mukaisesti.<br />
135
Vuotta 2011 koskevan <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arvioinnin<br />
kohteena oli pelastustoiminnan osalta nopean<br />
avun kysyntä ja saatavuus, joita arvioitiin tarkastelemalla<br />
pelastustoimen hälytystehtäviä ja toimintavalmiusaikaa<br />
sekä niissä tapahtuneita muutoksia.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Lähitulevaisuudessa turvallisuuspalveluja tuottavien<br />
viranomaisten tulee kyetä havaitsemaan kehityssuunnat<br />
ja muuttuvat tarpeet sekä muokkaamaan toimintaansa<br />
nykyistä joustavammin. Palvelu<strong>jen</strong> tarve<br />
vaihtelee ja kehittyy vuodenajan, kuukauden, viikonpäivän<br />
ja vuorokaudenajan sekä kunnan ja sen osan<br />
mukaan. Meneillään oleva toimintavalmiusohjeen<br />
uudistaminen liittyy juuri riskikohteen tunnistamiseen<br />
ja tapahtuneeseen onnettomuuteen vastaamiseen liittyvien<br />
määreiden tarkoituksenmukaisuusarviointiin.<br />
Henkilöstön saatavuusongelmat liittyvät palvelu<strong>jen</strong><br />
tuottamiseen ja niiden tarpeiden mukaiseen kohdistamiseen.<br />
Henkilöstövoimavaro<strong>jen</strong> puute ilmenee<br />
erityisesti harvaanasutuilla alueilla, kun väestön ikääntyessä<br />
ja nuorten poismuuton myötä pelastustoimel-<br />
Pelastustoimen hälytystehtävien<br />
Pelastustoimen hälytystehtävien<br />
määrän muutos m uutos (%) vuonna (%) 2011 vuonna 2011<br />
verrattuna vuoteen vuoteen 2010 (kuntien 2010 lkm) (kuntien lkm )<br />
10 10 - 40 - 40 (7)<br />
1 -1 9 - 9 (3)<br />
-9 -9 - 0 - 0 (4)<br />
-22 - 10 (7)<br />
<strong>Lapin</strong> ka. -3<br />
Valtakunnan ka. 4<br />
Valtakunnan ka. 4<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
136 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
la on kasvavia vaikeuksia rekrytoida riittävästi uutta<br />
nuorta sivutoimista henkilöstöä. Paikoin henkilöstön<br />
saatavuuteen liittyvät ongelmat kohdistuvat tiettyyn<br />
vuorokaudenaikaan, mikä riittää estämään painopisteajattelun<br />
toteuttamista palvelu<strong>jen</strong> tuottamisessa.<br />
Onko pelastustoimen hälytyspalvelu<strong>jen</strong><br />
kysynnässä tapahtunut<br />
muutoksia?<br />
Lapissa pelastustoimen hälytystehtävien määrä<br />
väheni hieman edelliseen vuoteen verrattuna.<br />
Vuonna 2011 Lapissa oli 186 pelastustoimen hälytystehtävää<br />
vähemmän kuin edellisenä vuonna. Tehtävämäärä<br />
väheni 11 kunnassa. Suurimmassa osassa<br />
kuntia hälytysmäärän muutos oli hyvin pieni. Sallassa,<br />
Pelkosenniemellä ja Muoniossa hälytystehtävien määrä<br />
lisääntyi kuitenkin yli 20 prosenttia. (Kuva 5.2.2.1.)<br />
Lukumääräisesti eniten hälytystehtäviä oli Rovaniemen<br />
kaupungissa, vaikka tehtäviä oli 98 vähem-<br />
Kuva 5.2.2.1. Pelastustoimen hälytystehtävien määrän muutos (%) vuonna 2011 verrattuna vuoteen 2010.<br />
Määrissä ei ole huomioitu ensivastetehtäviä.<br />
-22 - 10 (7)<br />
<strong>Lapin</strong> ka. -3<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
Pelas tustoimen hälytystehtävien<br />
määrän m uutos (%) vuonna 2011<br />
verrattuna vuoteen 2010 (kuntien lkm )<br />
10 - 40 (7)<br />
1 - 9 (3)<br />
-9 - 0 (4)<br />
-22 - 10 (7)
män kuin edellisenä vuonna. Vähiten hälytystehtäviä<br />
oli Utsjoella. (Kuva 5.2.2.2.)<br />
Koko maassa hälytystehtävien määrä lisääntyi<br />
keskimäärin neljä prosenttiyksikköä edellisestä vuodesta.<br />
Lapissa hälytystehtävien määrä laski 3,3 prosenttia.<br />
Lapissa oli kuitenkin enemmän hälytystehtäviä<br />
keskimäärin kuin koko maassa. (Kuva 5.2.2.3.)<br />
Eniten <strong>Lapin</strong> palokuntia työllistivät automaattisten<br />
paloilmoittimien tarkastus- ja varmistustehtävät.<br />
Näiden tehtävien määrä pysyi kuitenkin lähes samana<br />
kuin vuonna 2010. Valtakunnallisen selvityksen mukaan<br />
98 prosenttia automaattisten paloilmoittimien<br />
tarkastus- ja varmistustehtävistä oli aiheettomia.<br />
2011. Määrissä ei ole huomioitu ensivastetehtäviä.<br />
Onnettomuustyypeistä eniten lisääntyivät vahingontorjunta-<br />
ja maastopalotehtävät. Liikenneon-<br />
008 - 2011. Määrissä ei ole huomioitu ensivastetehtäviä.<br />
2011<br />
31<br />
37<br />
50<br />
58<br />
59<br />
69<br />
71<br />
73<br />
74<br />
76<br />
77<br />
79<br />
109<br />
155<br />
180<br />
181<br />
200<br />
260<br />
381<br />
426<br />
866<br />
3512<br />
nettomuuksien määrä puolestaan laski viisi prosenttia<br />
edellisestä vuodesta. Eniten liikenneonnettomuuksia<br />
tapahtui Rovaniemellä, Sodankylässä ja Torniossa.<br />
Maastopalo<strong>jen</strong> määrä lisääntyi 59 prosenttia vuodesta<br />
2010. (Kuva 5.2.2.4.)<br />
Onko pelastustoimen hälytyspalvelu<strong>jen</strong><br />
saatavuudessa tapahtunut muutoksia?<br />
Lapissa palokunta saapui onnettomuuspaikalle<br />
aiempaa nopeammin. <strong>Lapin</strong> pelastuslaitoksen<br />
toimintavalmiusajat lyhenivät I- ja II- riskialueilla<br />
ja alittivat kansallisen toimintavalmiusaikavaatimuksen<br />
kaikilla riskialueilla.<br />
Pelastustoiminnan toimintavalmiuden suunnittelu perustuu<br />
alueen jakamiseen maantieteellisiin riskialueisiin<br />
sisäasiainministeriön antaman toimintavalmiusohjeen<br />
mukaisesti. Riskialueiden määrittelyperusteen<br />
Kuva 5.2.2.2. Pelastustoimen hälytystehtävien lukumäärä (kpl) Lapissa vuosina 2008–2011. Määrissä ei ole<br />
huomioitu ensivastetehtäviä.<br />
Rovaniemi<br />
Tornio<br />
Kemi<br />
Rovaniemi<br />
Kittilä<br />
Tornio<br />
Sodankylä<br />
Kemi<br />
Inari<br />
Kittilä<br />
Kemijärvi<br />
Sodankylä<br />
Kolari<br />
Inari<br />
Keminmaa<br />
Kemijärvi<br />
Muonio<br />
Kolari<br />
Ranua<br />
Keminmaa<br />
Pello<br />
Muonio<br />
Posio<br />
Ranua<br />
Salla<br />
Pello<br />
Simo<br />
Posio<br />
Tervola<br />
Salla<br />
Pelkosenniemi<br />
Simo<br />
Ylitornio<br />
Tervola<br />
Enontekiö<br />
Pelkosenniemi<br />
Savukoski<br />
Ylitornio<br />
Utsjoki<br />
Enontekiö<br />
2011<br />
2010<br />
2009 2011<br />
2008<br />
2010<br />
2009<br />
2008<br />
Savukoski 0 100 200 300 400 500 600 700 800 900 1 000<br />
Utsjoki<br />
Tehtävien lukumäärä (kpl)<br />
0 100 200 300 400 500 600 700 800 900 1 000<br />
Tehtävien lukumäärä (kpl)<br />
137
2011.<br />
Kuva 5.2.2.3. Pelastustoimen hälytystehtävien lukumäärä (kpl) 1000 asukasta kohden Lapissa vuonna 2011.<br />
Määrissä ei ole huomioitu ensivastetehtäviä.<br />
Pelastustoimen hälytystehtävien<br />
lukumäärä (kpl) 1000 as ukasta<br />
kohden vuonna 2011 (kuntien lkm )<br />
Pelastustoimen hälytystehtävien<br />
lukumäärä (kpl) 1000 asukasta<br />
kohden vuonna 2011 (kuntien lkm)<br />
19,0 19,0 - 60,0 - 60,0 (15) (15)<br />
17,0 17,0 - 18,9 - 18,9 (3) (3)<br />
0 - 16,9 (4)<br />
0 - 16,9 (3)<br />
<strong>Lapin</strong> ka. 19,0<br />
Valtakunnan ka. 16,1<br />
<strong>Lapin</strong> ka. 19,0<br />
Valtakunnan ka. 16,1<br />
Lähde. PRONTO-tietokanta<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
138 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Pelastustoimen hälytystehtävien<br />
lukumäärä (kpl) 1000 asukasta<br />
kohden vuonna 2011 (kuntien lkm )<br />
19,0 - 60,0 (15)<br />
17,0 - 18,9 (3)<br />
0 - 16,9 (3)<br />
Kuva 5.2.2.4. Pelastustoimen yleisimpien hälytystehtävien lukumäärä <strong>Lapin</strong> (kpl) ka. 19,0 Lapissa vuosina 2008–2011.<br />
Valtakunnan ka. 16,1<br />
Automaattinen paloilm.<br />
Automaattinen paloilm. Tarkastus-/varmistus<br />
Liikenneonnettomuus<br />
Muu Muu tarkastus/varmistus<br />
Ihmisen pelastaminen<br />
Vahingontorjunta<br />
Rakennuspalovaara<br />
Maastopalo<br />
Avunanto<br />
Rakennuspalo<br />
Liikennevälinepalo<br />
Muu tulipalo<br />
Palovaroittimen<br />
Palovaroittimen tarkastus/varmistus<br />
tarkastus/varmistus<br />
Virka-apu<br />
Öljyvahinko<br />
Eläinten pelastaminen<br />
Vaarallisten<br />
Vaarallisten aineiden<br />
aineiden<br />
onnettomuus<br />
onnettomuus<br />
Sortuma/sortumavara<br />
Sortuma/sortumavaara<br />
Räjähdys/räjähdysvaara<br />
Luonnononnettomuus<br />
Lähde. PRONTO-tietokanta<br />
0 200 400 600 800 1000 1200<br />
Tehtävien lukumäärä (kpl)<br />
2011<br />
2010<br />
2009<br />
2008
yleisimpänä vaihtoehtona käytetään rakennetun kerrosalan<br />
sekä asukkaiden ja tapahtuneiden liikenneonnettomuuksien<br />
määrää, jonka lisääntyessä on arvioitu<br />
kasvavan myös alueen onnettomuusriskien mahdollisuus.<br />
Sisäasiainministeriön antama palvelutasoa koskeva<br />
ohje suosittelee kuitenkin riskialueiden määrittelyssä<br />
tapahtuneiden onnettomuuksien tilastollista<br />
tarkastelua.<br />
Riskialueet jaetaan neljään luokkaan. I-riskialueella,<br />
jossa onnettomuuksien todennäköisyyden on<br />
arvioitu olevan suurin, tulee pelastuslaitoksen pyrkiä<br />
saavuttamaan onnettomuuskohde kuudessa minuutissa<br />
saamastaan hälytyksestä. II-riskialueella tavoite<br />
on 10 minuuttia ja III-riskialueella 20 minuuttia.<br />
IV-riskialueella toimintavalmiusaikatavoitetta ei ole<br />
erikseen määritelty.<br />
Pelastustoimen valtakunnallisen palvelutavoitteen<br />
mukaan ensimmäisen pelastusyksikön on kiireel-<br />
lisessä pelastustehtävässä saavutettava riskialueille<br />
I–III sijoittuva onnettomuuskohde 90 prosentissa tapauksista<br />
riskialueen edellyttämässä toimintavalmiusajassa.<br />
Peruspalvelu<strong>jen</strong> arvioinnin yhteydessä toimintavalmiusajan<br />
toteutumista tarkasteltiin ensimmäisen<br />
pelastusyksikön sijaan henkilövahvuudella 1+3, sillä<br />
toimintavalmiusohje suosittelee pelastusyksikölle tällaista<br />
vähimmäisvahvuutta. Näin tarkasteltuna <strong>Lapin</strong><br />
pelastuslaitos ei onnistunut tavoitteessa I- ja II- riskialueen<br />
osalta. III-riskialueella palvelutavoite täyttyi.<br />
(Taulukko 5.2.2.1.)<br />
Valtakunnan tasolla tarkasteltuna lähes kaikilla<br />
pelastuslaitoksilla oli vaikeuksia toimintavalmiusaikatavoitteiden<br />
saavuttamisessa; kolme pelastuslaitosta<br />
onnistui tavoitteessa I-riskialueen osalta ja II-<br />
riskialueen tavoitteen saavutti kuusi pelastuslaitosta.<br />
Riskialueen III tavoiteajan pelastuslaitokset saavuttivat<br />
97 prosenttisesti. <strong>Lapin</strong> toimintavalmiusajat olivat<br />
lähellä koko maan toimintavalmiusaikoja.<br />
Taulukko 5.2.2.1. Toimintavalmiusaiko<strong>jen</strong> toteutuminen (min) riskialueittain kiireellisissä pelastustehtävissä Lapissa vuonna 2011.<br />
Riskialue 1 Riskialue 2 Riskialue 3 Riskialue 4<br />
Kunta 1 2 3 1 2 3 1 2 3 2 3<br />
Enontekiö 24:43:00 -7<br />
Inari 13:14 -20<br />
Kemi 76 5:29 -3 87 6:32 -6 100 9:40 -13 8:03 -8<br />
Kemijärvi 42 11:24 30 73 17:16 12 22:38 16<br />
Keminmaa 56 10:08 14 100 11:05 -5 17:04 24<br />
Kittilä 76 8:16 42 99 8:41 -5 17:27 -1<br />
Kolari 60 8:44 -19 89 11:40 12 19:54 -6<br />
Muonio 15:03 -20<br />
Pelkosenniemi 100 7:07 -39 14:05 -17<br />
Pello 83 5:54 -19 88 11:47 48 22:33:00 6<br />
Posio 88 8:25 10 92 8:23 13 28:24:00 12<br />
Ranua 91 6:03 12 95 6:01 -10 23:51 3<br />
Rovaniemi 74 6:02 2 90 7:27 0 96 9:50 2 16:51 7<br />
Salla 67 8:18 -8 100 10:00 -17 27:08:00 -10<br />
Savukoski 100 7:22 109 22:50 21<br />
Simo 100 6:47 18 100 11:58 -17 17:43 -15<br />
Sodankylä 76 8:07 34 100 7:36 5 23:37 6<br />
Tervola 86 8:12 98 100 12:30 28 20:42 6<br />
Tornio 59 5:46 -7 75 7:29 9 90 11:53 10 12:12 4<br />
Utsjoki 24:50:00 42<br />
Ylitornio 67 7:04 -32 75 20:45 11 24:32:00 -12<br />
YHTEENSÄ 71 5:50 2 77 7:56 8 96 9:57 2 18:12 -1<br />
1. Osuus tehtävistä (%), joissa pelastushenkilöstö vahvuudella 1+3 saavuttaa kohteen tavoiteajassa<br />
(Riskialueella I 6 minuutissa, riskialueella II 10 minuutissa, riskialueella III 20 minuutissa.<br />
2. Keskimääräinen toimintavalmiusaika, jossa pelastushenkilöstö vahvuudella 1+3 saavuttaa kohteen (min:sek)<br />
3. Toimintavalmiusajan muutos vuodesta 2010 (%)<br />
139
5.2.3. Turvallisuusyhteistyö<br />
Johtopäätökset<br />
Paikallinen turvallisuusyhteistyö toteutuu <strong>Lapin</strong> kunnissa hyvin. Lähes kaikki kunnat ovat laatineet turvallisuussuunnitelman.<br />
Sallan, Savukosken ja Tervolan kunnat ovat päivittämässä turvallisuussuunnitelmiaan.<br />
Kuntien turvallisuussuunnitelmien kattavuus on hyvä ja eniten niiden sisällössä käsitellään syrjäytymisen ehkäisyä,<br />
rikostorjuntaa ja yleistä järjestystä, liikenneturvallisuutta sekä onnettomuuksia ja asumisen turvallisuutta.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Kehitystoimenpiteitä tulee suunnata paikallisten turvallisuussuunnitelmien toteutumisen seurantaan ja vaikuttavuuden<br />
mittaamiseen. Aluehallinnon on pohdittava mahdollisuuksia paikallisen turvallisuussuunnittelun konkreettiseen<br />
tukemiseen. Edelleen on harkittava olisiko tarpeen luoda valmiita malleja turvallisuusyhteistyön aktiiviseksi<br />
ja pitkäjänteiseksi toteuttamiseksi.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Paikallisen turvallisuusyhteistyön<br />
toteutuminen<br />
Johdanto<br />
Miten paikallinen turvallisuussuunnittelu<br />
on toteutunut?<br />
Paikallisen turvallisuusyhteistyön ja sen osana laadittavien<br />
turvallisuussuunnitelmien tavoitteena on<br />
kehittää ja ylläpitää sekä paikallista että alueellista<br />
turvallisuutta ja turvallisuuden tunnetta muun muassa<br />
vähentämällä rikoksia, häiriöitä ja onnettomuuksia.<br />
Työn avulla on tarkoitus jäsentää vastuullisten toimijoiden<br />
yhteistyötä ja hyödyntää siten tehokkaasti olemassa<br />
olevia voimavaroja. Paikallinen turvallisuusyhteistyö<br />
mahdollistaa parhaimmillaan laaja-alaisen,<br />
osallistavan ja ar<strong>jen</strong> turvallisuutta kehittävän menettelyn<br />
osana oman asuinalueen toimintaa.<br />
Paikallinen turvallisuussuunnittelu on keskeinen<br />
sisäisen turvallisuuden ohjelman toimeenpanon väline.<br />
Turvallisuussuunnitelmat laaditaan kuntakohtaisesti<br />
tai alueellisesti, ja niillä toteutetaan paitsi kansallisen<br />
ohjelman tavoitteita myös paikallisesti tärkeiksi<br />
koettuja turvallisuustarpeita. Vuonna 2010 toimintansa<br />
aloittaneille aluehallintovirastoille on säädetty<br />
140 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Suunnitelmien lukumäärä. Kaikilla kunnilla on ajantasainen<br />
turvallisuussuunnitelma.<br />
tehtäväksi edistää alue- ja paikallishallinnon turvallisuussuunnittelua.<br />
Paikallisen turvallisuusyhteistyön<br />
arvioinnissa käytetyt tiedot perustuvat <strong>Lapin</strong> kunnille<br />
suunnattuun kyselyyn.<br />
Tarkastelussa oli turvallisuusyhteistyön organisoituminen<br />
ja siihen osallistuvat toimijat sekä turvallisuussuunnittelun<br />
eteneminen, kattavuus ja painottuminen.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuden<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Harvaan asutuilla alueilla julkisten turvallisuuspalvelu<strong>jen</strong><br />
määrä on vähäisempi ja toimintavalmiusaika<br />
heikompi sekä poliisin, ensihoidon että pelastustoimen<br />
osalta. Paikoin eri toimijat ovatkin tehneet myös<br />
kansainvälisesti tarkasteltuna poikkeuksellista toimialarajat<br />
ylittävää yhteistyötä esimerkiksi Rajavartiolaitoksen<br />
ja Tullin kanssa kyetäkseen tuottamaan<br />
palvelut vähentyvillä voimavaroilla. Alueilla, joilla
ulkopuolisen avun voimavarat ovat vähäisemmät ja<br />
toimintavalmiusajat pidemmät, tulisi eri uhkakuviin<br />
vastata kunnan, ihmisten ja toiminnanharjoittajien<br />
oman turvallisuusosaamisen ja varautumisen keinoin.<br />
Harvaan asutuilla alueilla tulisi olla jopa korostuneet<br />
tiedot onnettomuuksien ehkäisemisestä sekä keinot ja<br />
osaaminen toimia niiden tapahtuessa. Julkiset turvallisuuspalvelut<br />
voivat tukea tätä kohdistamalla koulutusta<br />
ja muuta asiantuntija-apua sinne, missä avun<br />
saaminen kestää kauemmin. Kunnalla ja kylä- tai<br />
muulla asuinyhteisöllä on tässä yhteydessä keskeinen<br />
rooli ja mahdollisuus tukea asiaa paikallisen turvallisuusyhteistyön<br />
kautta.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Turvallinen asuin- ja toimintaympäristö koetaan<br />
alueen asukkaille ja elinkeinoelämälle merkittävänä<br />
asiana ja voidaan olettaa, että turvallisuus tulee <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
ohella säilymään keskeisenä kuntien<br />
ja alueiden houkuttelevuutta lisäävänä tekijänä. Turvallisuusyhteistyön<br />
vakiintuessa kuntien toiminnassa<br />
tulee jatkossa kuitenkin voimistumaan tarve työn vaikuttavuuden<br />
arvioimiselle. Tarkoituksenmukaisten<br />
toimenpiteiden valinta tulee olemaan yhä tärkeämpää<br />
Kuva 5.2.3.1. <strong>Lapin</strong> kuntien turvallisuussuunnitelmat vuonna 2011.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>Lapin</strong> kuntien kuntien turvallisuussuunnitelmat<br />
turvallis uus suunnitelmat<br />
vuonna 2011<br />
Valmis Valmis (18) (18)<br />
Valmisteilla Valmis teilla (3) (3)<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
tilanteessa, jossa erityisesti julkisten palvelu<strong>jen</strong> osalta<br />
toimitaan yhä rajallisemmin voimavaroin.<br />
Kuluvan vuoden aikana valmistuu kolmas valtakunnallinen<br />
sisäisen turvallisuuden ohjelma. Ohjelman<br />
keskeisenä ja uutena elementtinä tullaan<br />
laatimaan alueellisia toimeenpanosuunnitelmia. Ohjelmat<br />
laaditaan aluehallintovirasto<strong>jen</strong> johdolla laajassa<br />
yhteistyössä alueen eri toimijoiden kanssa siten,<br />
että valtakunnallisen ohjelman painopisteiden lisäksi<br />
huomioidaan paikalliset erityispiirteet ja tarpeet. Tässä<br />
yhteydessä on tarve päättää myös niistä keinoista,<br />
joilla alueella voidaan edistää ja tukea paikallista turvallisuusyhteistyötä.<br />
Miten paikallinen turvallisuusyhteistyö<br />
on toteutunut?<br />
<strong>Lapin</strong> 21 kunnasta 18 oli laadittu turvallisuussuunnitelma<br />
ja niissä käsiteltiin laajasti kansalaisen<br />
turvallisuuteen liittyviä teemoja (Kuvat<br />
5.2.3.1. ja 5.2.3.2).<br />
<strong>Lapin</strong> kuntien turvallis uus suunnitelmat<br />
vuonna 2011<br />
Valmis (18)<br />
Valmis teilla (3)<br />
Lähde: PRONTO-tietokanta<br />
141
unnitelmien (18 kpl) sisältö teemo<strong>jen</strong> Kuva 5.2.3.2. mukaan <strong>Lapin</strong> vuonna kuntien 2011. turvallisuussuunnitelmien (18 kpl) sisältö teemo<strong>jen</strong> mukaan vuonna 2011.<br />
5<br />
6<br />
8<br />
9<br />
11<br />
12<br />
17<br />
18<br />
18<br />
18<br />
Arviointiryhmä<br />
Johtaja, Jari Aalto<br />
puhelin 040 520 0486<br />
jari.aalto(at)avi.fi<br />
Pelastusylitarkastaja, Seppo Lehto<br />
puhelin 0400 695 093<br />
seppo.lehto(at)avi.fi<br />
Tietolähteet<br />
Onnettomuudet Onnettomuudet ja asumisen ja asumisen turvallisuus<br />
Pelastuslaki (468/2003)<br />
Pelastuslaki (379/2011)<br />
Syrjäytymisen ehkäisy<br />
Rikostorjunta Rikostorjunta ja yleinen ja yleinen järjestys<br />
Liikenneturvallisuus<br />
Perheväkivalta<br />
Kouluturvallisuus<br />
Vanhusten turvallisuus<br />
Matkailun turvallisuus<br />
Tietoliikenneturvallisuus<br />
Kylien Kylien turvallisuus<br />
Pelastustoimen resurssi- ja onnettomuustietokanta<br />
(PRONTO).<br />
Aluehallintovirasto<strong>jen</strong> <strong>keskeiset</strong> <strong>arviot</strong> <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong><br />
<strong>tilasta</strong> 2010. Aluehallintovirasto<strong>jen</strong> suorittama<br />
toimialansa <strong>peruspalvelu</strong>iden arviointi. Pohjois-<br />
Suomen <strong>aluehallintoviraston</strong> julkaisuja 5/2011<br />
142 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
0 2 4 6 8 10<br />
Kuntien lkm<br />
12 14 16 18 20<br />
Ohje alueen pelastustoimen palvelutasopäätöksen sisällöstä<br />
ja rakenteesta, sisäasiainministeriö 6.6.2008<br />
Toimintavalmiusohje A:71, 2003, sisäasiainministeriön<br />
pelastusosaston julkaisuja, sarja A<br />
Valtioneuvoston asetus pelastustoimesta (787/2003)<br />
Valtioneuvoston asetus pelastustoimesta (407/2011)
5.3 Tieverkon kunto<br />
Johtopäätökset<br />
Koko tieverkko (maantiet, kadut, yksityistiet) on alueellisesti pääsääntöisesti kattava ja antaa perusvalmiuden<br />
myös harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden saavutettavuudelle ja siten muun muassa pelastustoimelle. Maantielaki edellyttää,<br />
että maantiet pidetään liikennettä tyydyttävässä kunnossa. Tämä antaa perustan vähintään minimipalvelutason<br />
turvaamiselle. Maantielaki mahdollistaa teiden liikennöitävyyden palvelutason porrastamisen liikenteen määrän ja<br />
tien liikenteellisen merkityksen perusteella. Tienpitoviranomaisen mahdollisuudet säädösten mukaiseen toimintaan<br />
voivat vaarantua, jos toimintaa ohjaavat ja valvovat organisaatiot eivät vastaa määrän ja osaamisen osalta hyvän<br />
hallintotavan edellytyksiä.<br />
Tieverkon kunnon ylläpito ja päivittäisen liikennöinnin turvaaminen edellyttävät riittävää vuosittaista kunnossapitoa<br />
ja teiden rakenteiden korjausta pidemmällä aikavälillä. Tienpidon nykyinen rahoitus ei riitä kunnon ylläpitoon<br />
nykyisellä tasolla. Kumuloituva korjaustarve (korjausvelka) kasvaa. Kunto huononee erityisesti vähäliikenteisellä<br />
tieverkolla, mikä heikentää erityisesti harvaanasuttu<strong>jen</strong> alueiden palvelutasoa. Tieverkon kunnon ylläpidon rahoituksen<br />
yhä voimakkaampi suuntaaminen vilkasliikenteiselle päätieverkolle merkitsee vähäliikenteisen tieverkon<br />
kunnon heikkenemistä ja uhkaa lähitulevaisuudessa vaarantaa edellytyksiä tarjota <strong>peruspalvelu</strong>tason liikkumisedellytyksiä.<br />
Ylläpidon rahoituksen väheneminen merkitsee kunnossapitokustannusten kasvua.<br />
Tieverkon kunto- ja hoitotaso luo liikenteen edellytysten kannalta riittävän <strong>peruspalvelu</strong>n myös turvallisuuden<br />
osalta harvaan asutuille alueille eikä se ole esteenä elintärkeiden kuljetusten onnistumiselle. Kuitenkin poikkeukselliset<br />
luonnonolosuhteet voivat tilapäisesti estää liikennettä tai hidastaa sitä. Osalla tieverkkoa huono kunto sekä<br />
talvikelit ja kelirikko voivat hidastaa liikennettä.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden pitkät etäisyydet palveluihin lisäävät tiestön kunto- ja hoitotason merkitystä. Terveydenhoito-,<br />
pankki- ja postipalvelut voivat olla <strong>Lapin</strong> alueella hyvinkin pitkien matko<strong>jen</strong> päässä. Myöskään riittävän<br />
nopeat laajakaistayhteydet eivät ole kohtuudella kaikkien saatavilla.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Tienpitäjien oman henkilöstön määrä ja koulutustaso on pidettävä optimaalisena tehtävien laajuuteen ja vaativuuteen<br />
nähden, jotta väylänpitoa voidaan ammattitaitoisesti ohjata yhteiskunnan kannalta tehokkaasti ja vaikutusten<br />
kannalta tuloksekkaasti.<br />
ELY-keskus varmistaa väylänpidon ja sen rahoituksen kohdentamisella liikennöitävyyden <strong>peruspalvelu</strong>tason myös<br />
harvaan asutuilla alueilla, vaikka tiestön ikääntymisestä johtuvat puutteet kasautuvat ja edellyttävät lisärahoitusta.<br />
Erityistä huomiota tulee kiinnittää yksittäisten liikennöitävyyttä vaarantavien kohteiden (esimerkkeinä kelirikko-<br />
ja kinostumiskohdat) parantamiseen. Kuitenkin suuriin liikennevirtoihin panostamisen tulee edelleen olla etusijalla,<br />
koska niillä on enemmän yhteiskunnallista merkitystä.<br />
ELY-keskus kehittää poikkeuksellisten olosuhteiden aiheuttamien liikennehäiriöiden mahdollisimman sujuvaa<br />
poistamismenettelyä, jossa kiinnitetään erityistä huomiota myös harvaan asuttuihin seutuihin. Viranomaisten ja<br />
muiden toimijoiden yhteistyölle luodaan entistä yhtenäisemmät menettelyt, joita harjoitellaan riittävästi.<br />
ELY-keskus jatkaa yhteistyötä eri tienkäyttäjäryhmien kanssa, tekee tienkäyttäjien tyytyväisyystutkimuksia sekä<br />
teiden teknisiä kuntomittauksia ja reagoi näistä saataviin heikkoihinkin signaaleihin niin, että sopiva kuntotaso eri<br />
tienkäyttäjien ja alueiden näkökulmasta voidaan turvata.<br />
143
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymys Arviointimittarit Palvelutasotavoitteet<br />
Tieverkon toimivuus Haittaako tieverkon kunto- tai<br />
hoitotaso elintärkeitä kuljetuksia?<br />
Johdanto<br />
Millainen on tienkäyttäjien tyytyväisyys<br />
tienpitoon talvisin?<br />
Millainen <strong>Lapin</strong> teiden kunto<br />
on?<br />
Miten kelirikkorajoitukset vaikuttavat<br />
liikennöintiin?<br />
Mikä on <strong>Lapin</strong> silto<strong>jen</strong> kunto?<br />
Miten poikkeusolosuhteisiin on<br />
varauduttu?<br />
Maantieliikenne ja tieverkko ovat olennainen osa yhteiskunnan<br />
jokapäiväistä toimintaa. Niiden riittävä<br />
toimivuus ja palvelutaso ovat edellytys yhteiskunnan<br />
eri sektoreiden toimivuudelle. <strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen<br />
alueella on maanteitä 9 122 kilometriä ja valtionavustuskelpoisia<br />
yksityisteitä 1 700 kilometriä. Maanteiden<br />
varsille, lähinnä taajamien ja matkailukeskusten<br />
yhteyteen on rakennettu jalankulku- ja pyöräteitä yhteensä<br />
529 kilometriä. Teitä on päällystetty 6 163 kilometrin<br />
ja valaistu 1 278 kilometrin matkalla. <strong>Lapin</strong><br />
tiestön liikennesuorite vuonna 2011 oli 1 825 miljoonaa<br />
autokilometriä. Vajaa 70 prosenttia liikenteestä<br />
kohdistui valta- ja kantateille. (Taulukko 5.3.1.)<br />
Matkailulla on suuri vaikutus liikennemääriin.<br />
Kevään hiihtokauden sesonkiajat vaikuttavat niihin<br />
eniten. Sesonkiaikoina <strong>Lapin</strong> matkailukeskuksiin<br />
menevä liikenne nostaa valta- ja kantateiden vuorokausittaisia<br />
liikennemääriä parhaimmillaan lähes kak-<br />
144 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kelirikkorajoitukset, huonokuntoisen<br />
tiestön määrä, tienkäyttäjätyytyväisyyskysely/kansalaiskysely.<br />
Elintärkeät kuljetukset ovat<br />
mahdollisia vuoden jokaisena<br />
päivänä ilman kohtuuttomia<br />
viivästyksiä.<br />
sinkertaiseksi vuoden keskimääräisiin vuorokausiliikennemääriin<br />
nähden.<br />
Kukin vastuutaho vastaa väyliensä kunnosta<br />
omien vaatimustensa mukaisesti. Maantielaki määrittelee<br />
vain yleiset puitteet tiestön kunnolle ja toimivuudelle:<br />
maantiet on “pidettävä yleistä liikennettä<br />
tyydyttävästä kunnossa”. Laissa ei tarkemmin määritellä<br />
vaadittavaa kuntoa. Erilainen kuntotaso on mahdollinen,<br />
kunhan liikenteen tarpeet otetaan huomioon.<br />
Tieviranomainen on luokitellut tiet toiminnallisen ja<br />
liikenteellisen tärkeyden perusteella luokkiin, joilla<br />
tienpitäjä on määritellyt laatuvaatimukset mahdollisimman<br />
hyvin liikenteellisten tarpeiden mukaisiksi.<br />
Liikennöitävyyteen keskeisesti vaikuttavat luokitukset<br />
on esitetty kuvissa 5.3.1. (toiminnalliset luokat) ja<br />
5.3.2. (hoitoluokat).<br />
Lain mukaan tienpitoviranomainen voi toistaiseksi<br />
tai määräajaksi kieltää liikenteen tiellä tai sen<br />
osalla taikka rajoittaa sitä. Tämä koskee useimmi-<br />
Taulukko 5.3.1 Maanteiden toiminnallisen luokituksen mukaiset tiepituudet ja liikenteen kokonaissuoritteen jakauma Lapissa vuonna 2011.<br />
Toiminnallinen luokka Tiepituus (km) Liikennesuorite (%)<br />
Valtatiet 1 299 47<br />
Kantatiet 1 023 21<br />
Seututiet 2 145 18<br />
Yhdystiet 4 655 14<br />
Lähde:Tierekisteri
60 %<br />
50 %<br />
40 %<br />
30 %<br />
20 %<br />
10 %<br />
0 %<br />
Kuva 5.3.1. <strong>Lapin</strong> maanteiden toiminnallisen luokituksen ja liikennesuoritteen jakauma vuonna 2011.<br />
Valtatiet Kantatiet Seututiet Yhdystiet<br />
ten kelirikkokohtia. Lapissa on lisäksi 62 kilometriä<br />
maanteitä, joilla ei ole juurikaan liikkumistarvetta<br />
talvella. Nämä tiet jätetään auraamatta tai avataan tarpeen<br />
mukaan.<br />
Tieverkko on erittäin laaja suhteessa asukaslukuun.<br />
Suomessa asutus on muuhun Eurooppaan verrattuna<br />
tasaisen hajanaisesti jakautunut, mistä syystä<br />
kulkuetäisyydet ovat pitkät ja liikennemäärät erittäin<br />
pienet suurimmalla osalla tieverkkoa. Puolet kaikkein<br />
vähäliikenteisimmästä maantiepituudesta välittää<br />
vain viisi prosenttia koko maanteiden liikenteestä.<br />
Tällainen verkosto on haasteellinen tienpitäjälle, koska<br />
tiestön päivittäisen hoidon ja ylläpidon kustannukset<br />
liikennemäärään suhteutettuna ovat eurooppalaisittain<br />
suhteellisen korkeat. Seutu- ja yhdysteiden<br />
liikenteen osuus ilman taajamakohtien vilkasta lähiliikennettä<br />
olisi huomattavasti alhaisempi.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuden<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Tieliikenne vaikuttaa suoraan tai välillisesti harvaan<br />
asuttu<strong>jen</strong> alueiden palvelu<strong>jen</strong> toimintaedellytyksiin.<br />
Vaikka vähäliikenteisten maanteiden ja yksityisteiden<br />
osuus koko liikenteestä on pieni, merkittävä osa liikenteestä<br />
saa alkunsa näiltä teiltä. Harvaan asuttu<strong>jen</strong><br />
alueiden laajuutta liikenteen kannalta kuvaa se, että<br />
Tiepituus (%)<br />
Liikennesuorite Liikennesuoritus (%)<br />
Lapissa on noin 3 000 kilometriä maanteitä, joiden<br />
päivittäinen liikennemäärä on korkeintaan 100 ajoneuvoa.<br />
Tämä liikenne syntyy asutuksen, elinkeinotoiminnan,<br />
vapaa-ajan asutuksen ja erilaisista satunnaisista<br />
liikkumistarpeista. Myös syrjäisten teiden<br />
liikenteellä on samat palvelutasotarpeet kuin muiden<br />
teiden liikenteellä. Tiestön kunnolle ja päivittäiselle<br />
palvelutasolle tien liikennemäärä on kuitenkin keskeinen<br />
kriteeri. Vähäliikenteisen tiestön hoitaminen<br />
samalla viiveellä kuin vilkkaat tiet ei ole yhteiskuntataloudellisesti<br />
kannattavaa. Lähtökohta harvaan asuttu<strong>jen</strong><br />
alueiden tiestön palvelevuudelle on, että taso on<br />
yleisesti tyydyttävä ja erityistilanteissakin välttävä.<br />
Turvallisuuden kannalta keskeistä on sairaankuljetuksen<br />
ja muun pelastustoimen sekä sosiaalitoimen<br />
ja koulukuljetusten toimintaedellytykset. Vastaavalla<br />
tavoin yksityishenkilöiden kulkemiseen voi liittyä<br />
kiireellisiä liikkumistarpeita kuten esimerkiksi sairaustapauksissa.<br />
Kun kaikki asioiminen, työssäkäynti<br />
ja koulumatkat ovat auton varassa ja kun matkat ovat<br />
pitkiä, liikenneturvallisuudella on suuri merkitys.<br />
Huoli koulutien turvallisuudesta on osa yksilön turvallisuutta.<br />
Palvelurakenteen keskittyminen merkitsee muun<br />
muassa asioinnin ja koulumatko<strong>jen</strong> pidentymistä harvaan<br />
asutuilla alueilla. Tien ja sen kunnon sekä päivit-<br />
145
60 %<br />
50 %<br />
40 %<br />
30 %<br />
20 %<br />
10 %<br />
0 %<br />
Kuva 5.3.2. <strong>Lapin</strong> maanteiden talvihoitoluokituksen ja liikennesuoritteen jakauma vuonna 2011.<br />
I Ib Tib II III<br />
Kuva 5.3.2. <strong>Lapin</strong> maanteiden talvihoitoluokituksen ja liikennesuoritteen jakauma vuonna 2011<br />
täisen hoitotason merkitys korostuu, eikä pelkästään<br />
vähäliikenteisten teiden palvelutason osalta. Pitkällä<br />
matkalla häiriöiden todennäköisyys lisääntyy ja edellyttää<br />
aikataulu<strong>jen</strong> riskimitoitusta. Tämä ei ole suoranaisesti<br />
turvallisuustekijä, mutta olennainen osa palvelutason<br />
muodostumista. Suunniteltu kuntauudistus<br />
ja palveluiden keskittäminen tulevat todennäköisesti<br />
lisäämään edellä kuvattuja vaikutuksia.<br />
Pitkä tieverkko mahdollistaa suhteellisen hyvän<br />
alueiden ja palvelu<strong>jen</strong> saavutettavuuden maan eri<br />
osissa. Tieverkon kattavuudella on merkitys erilaisissa<br />
pelastustehtävissä ja muun muassa metsäpalo<strong>jen</strong><br />
torjunnassa. Vaikka keväisin ja ajoittain myös syksyisin<br />
osa vähäliikenteisestä tiestöstä on painorajoitettu<br />
ja pientiestöllä on painorajoitettuja siltoja, näiden<br />
merkitys alueiden saavutettavuuden ja turvallisuuden<br />
kannalta on suhteellisen vähäinen. Yksityisteiden liikennöitävyydestä<br />
ja niillä olevista rajoituksista ei ole<br />
käytössä kattavaa ajantasaista tietoa.<br />
Väestön asumisen kannalta tarkasteltuna maanteiden<br />
rooli poikkeaa maan eri osissa. Palvelu<strong>jen</strong> ja<br />
asutusten välisestä etäisyydestä ei ole kattavaa tilastotietoa.<br />
Vähäliikenteisen tiestön roolia kuvaa esimerkiksi<br />
se, kuinka suuri osa kunnan alueella kulkevasta<br />
liikenteestä käyttää alimman hoitoluokan tiestöä.<br />
146 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Tiepituus (%)<br />
Maksimissaan tämä osuus on 30–40 prosenttia ja minimissään<br />
0–2 prosenttia. Lapissa alimman talvihoitoluokan<br />
(III) tiestön osuus liikennesuoritteesta on noin<br />
yhdeksän prosenttia Alimman hoitoluokan tiestöä on<br />
noin puolet <strong>Lapin</strong> maantieverkosta. (Kuva 5.3.2.)<br />
Maanteiden palvelutasolla on edellä kuvatulla<br />
tavalla suuri merkitys haja-asutusalueiden toiminto<strong>jen</strong><br />
ja turvallisuuspalvelu<strong>jen</strong> toimivuuden kannalta.<br />
Kuitenkin verrattuna muihin palveluihin ja niiden<br />
keskittymiseen ja osittaiseen heikkenemiseen, tiestön<br />
palvelutason rooli harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden toimintaedellytysten<br />
säilymisessä on suhteellisen vähäinen.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Liikennesuorite (%)<br />
Maantieverkko tulee lähitulevaisuudessa säilymään<br />
nykyisen kaltaisena. Pitkän maantieverkon säilyttäminen<br />
edes nykyisessä kunnossa ei ole mahdollista,<br />
koska <strong>Lapin</strong> päällysteiden ylläpidon rahoitusta supistettiin<br />
vuoden 2012 alussa viisi milj. euroa (40<br />
%) edellisvuosien rahoitukseen verrattuna. Nykyinen<br />
rahoitustaso ei riitä kunnon säilyttämiseen. On oletettavaa,<br />
että käytettävissä olevan rahoituksen ostovoima<br />
on tulevaisuudessa nykyistä heikompi. Tienpidon<br />
strategia vaikuttaa myös harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden<br />
tiestöön. Strategian mukaan priorisoidaan liikenteen
päivittäinen toimivuus rahoituksen muutoksista huolimatta.<br />
Tämä tarkoittaa, ettei talvikunnossapidon nykytasosta<br />
tingitä. Myös keskeisten teiden ja kriittisten<br />
taitorakenteiden, kuten silto<strong>jen</strong>, rakenteellinen kunto<br />
varmistetaan. Vähempiliikenteisen tiestön kuntotaso<br />
tulee heikkenemään entisestään. Myös erilaisten<br />
pienten investointien määrä pysyy vähäisenä. Kokonaisuudessaan<br />
alemman tieverkon palvelutaso heikkenee,<br />
mutta se ei suoranaisesti vaikuta turvallisuuden<br />
kannalta keskeisiin palveluihin.<br />
Väyläverkon ja sen rakenteiden vanheneminen,<br />
infran määrän ja liikenteen kasvu sekä kasvukeskusten<br />
liikenneongelmat vaativat aiempaa suuremman<br />
osuuden käytettävissä olevista määrärahoista. Esimerkiksi<br />
silto<strong>jen</strong> peruskorjaustarve on lisääntynyt<br />
niiden ikärakenteen vuoksi. Korjaustarve tulee vain<br />
lisääntymään ja sitomaan varsinaiseen palvelutasoon<br />
ohjattavia resursseja.<br />
Vaikka koko maantieliikenteen määrä lisääntyy,<br />
se tulee vähenemään haja-asutusalueilla ja vähäliikenteisillä<br />
teillä. Vähäliikenteisen tiestön määrä lisääntyy<br />
entisestään. On arvioitu, että maantieverkosta<br />
on noin 6 000 kilometriä sellaista tiestöä, joka ei<br />
enää täytä maanteiden toiminnallisia ja liikenteellisiä<br />
kriteerejä. Valtakunnallisen maantieverkon laajuustyön<br />
lopputuloksena vuonna 2007 tällaisia maanteitä<br />
arvioitiin olevan <strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen alueella noin<br />
300 kilometriä. Näitä teitä on muutettu aktiivisesti<br />
yksityisteiksi ja kaduiksi vuodesta 2007 lähtien. Suurempi<br />
rakennemuutos edellyttää poliittista päätöstä.<br />
Tasa-arvoisen toimintatavan kannalta on suotavaa,<br />
että valtion ja yksityisen tienpidon rajapinnat ovat<br />
eri alueilla ja eri kohteissa yhtenevät. Tällä hetkellä<br />
toisaalta valtio ylläpitää teitä, jotka eivät yksityisteinä<br />
olisi valtionavustuskelpoisia ja toisaalta on monia<br />
yksityisteitä, joilla on liikenteellisesti suurempi merkitys<br />
kuin monilla vähäliikenteisillä maanteillä.<br />
Yksityisteiden ja niiden kunnossapidon rooli<br />
tulee muuttumaan alueellisen rakennemuutoksen<br />
vuoksi. Yksityistiet voivat saada kuntien avustusta<br />
kunnossapitoon ja parantamiseen sekä valtiolta parantamiseen<br />
(50–75 %) mutta ei vuotuiseen kunnossapitoon.<br />
Osa kunnista osallistuu kattavasti yksityisteiden<br />
kunnossapitoon. Yksityisteiden valtionavustus on<br />
suhteellisen pieni ja se säilynee nykytasolla lähivuosina.<br />
<strong>Lapin</strong> ELY-keskukseen tulee vuosittain 30–40 yksityisen<br />
tien parantamisen valtionavustushakemusta,<br />
joihin on ollut käytössä vuositasolla keskimäärin noin<br />
650 000 euron määräraha. Aktiivisten toimijoiden vähentyessä<br />
yksityisteiden kunnossapidossa talkootyö<br />
vähenee ja vaihtuu ostettuihin palveluihin. Tämä lisää<br />
tieosakkaiden kustannusrasitusta.<br />
Haittaako tieverkon kunto- tai<br />
hoitotaso elintärkeitä kuljetuksia?<br />
Tieverkon kunto- ja hoitotaso eivät<br />
nykyisellään kovin merkittävästi haitanneet<br />
elintärkeitä kuljetuksia harvaan asutuilla<br />
alueillakaan. Tilanne tulee kuitenkin<br />
enenevässä määrin heikkenemään.<br />
Maanteiden kunto ja hoidon taso ovat pääsääntöisesti<br />
niin hyvät, että elintärkeät kuljetukset ja matkat voidaan<br />
hoitaa ympäri vuoden kaikkina vuorokauden<br />
aikoina. Harvaan asutuilla alueilla liikkumiseen vaikuttavat<br />
lähinnä talven ongelmakelit sekä kelirikko ja<br />
siitä aiheutuvat painorajoitukset<br />
Keväällä kelirikkokausi aiheuttaa paikoin liikenneongelmia<br />
soratieverkostolla ja samalla heikentää<br />
paikoin elintärkeiden kuljetusten luotettavuutta. Kelirikkoa<br />
esiintyy koko <strong>Lapin</strong> alueella, eniten Etelä- ja<br />
Keski-Lapissa. Soratieverkoston kunto vaikuttaa eniten<br />
metsä- ja maatalouden kuljetuksiin.<br />
Teiden talvihoito on ohjeistettu ja mitoitettu<br />
siten, että liikkuminen ei yleensä esty lumisateen ja<br />
liukkauden vuoksi. Talviaikaan keli vaihtelee paljon,<br />
vaikka tiestöä hoidetaan vaatimusten mukaisesti. Erityisesti<br />
vähäliikenteisellä tiestöllä harvaan asuilla alueilla<br />
tiet aurataan ja liukkautta torjutaan pidemmällä<br />
viiveellä kuin päätiestöllä. Tämän vuoksi näillä alueilla<br />
liikkuminen saattaa ongelmakeleillä vaikeutua<br />
jopa muutamiksi tunneiksi. Poikkeukselliset, kerran<br />
tai kahdesti vuosikymmenessä esiintyvät lumimyrskyt<br />
voivat vaikeuttaa huomattavasti liikennettä tai<br />
jopa pysäyttää sen muutamien tuntien ajaksi, merkittävimmin<br />
haja-asutusalueiden vähäliikenteisillä teillä.<br />
147
Tieverkko on jaettu liikenteen määrän ja tien<br />
toiminnallisen luokan mukaan hoitoluokkiin, joille<br />
kullekin on määritelty palvelutaso. Yli puolet koko<br />
pitkästä tieverkosta kuuluu alimpaan hoitoluokkaan,<br />
näin myös harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden vähäliikenteinen<br />
tiestö (Kuva 5.3.3.). Liikenteen kannalta keskeinen<br />
ero hoitoluokkien palvelutason välillä on siinä,<br />
kuinka nopeasti tiet hoidetaan sään muutoksen jälkeen.<br />
Suurten liikennemäärien nopea palvelu on koko<br />
liikennejärjestelmän ja sen turvallisuuden kannalta<br />
olennaista ja yhteiskuntataloudellisesti tehokasta.<br />
Sydäntalven kalenteriajasta 5–17 prosentilla<br />
<strong>Lapin</strong> tiestöstä on vallinnut välttävä tai huono ajokeli<br />
(Kuva 5.3.3.). Eri talvihoitoluokkien välillä ei ole<br />
merkittäviä eroja. Vaikka tieverkko on talvellakin<br />
käytettävissä kaikkina päivinä ja kaikkina vuorokaudenaikoina,<br />
liikkuminen voi ajoittain hidastua ja vaikeutua.<br />
Vähäliikenteisellä alempiluokkaisella tiestöllä<br />
aurauksen ja liukkaudentorjunnan toimenpideaika<br />
on suhteellisen pitkä, jopa 6–8 tuntia. Tänä aikana<br />
keli tiellä on usein huono.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuden kannalta<br />
ongelmallisia ovat liukkaat tiet, niin sanotut<br />
kaljamakelit. Tällöin liikkuminen erityisesti raskailla<br />
ajoneuvoilla on hankalaa ja muutoinkin riskialtis-<br />
25<br />
20<br />
15<br />
10<br />
5<br />
0<br />
Välttävien ja huono<strong>jen</strong> kelien osuus (%)<br />
I Ib TIb II III Yht.<br />
148 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
ta. Näiden kelien edellyttämä koko tien yhteysvälin<br />
hiekoittaminen ja sen mahdollinen uusiminen vievät<br />
paljon aikaa, minkä seurauksena liikennöinti tiellä<br />
vaikeutuu tai pahimmassa tapauksessa paikoin estyy.<br />
Vastaava tilanne voi olla sankko<strong>jen</strong> lumisateiden jälkeen,<br />
jolloin lunta on ennen aurausta kertynyt tielle<br />
niin paljon, että esimerkiksi mäkien päälle pääsy on<br />
vaikeata. Tällaisia tilanteita on korkeintaan muutaman<br />
kerran talvessa. Liukkaudentorjunnan tilapäinenkin<br />
viivästyminen voi vaikeuttaa raskasta liikennettä<br />
erityisesti tiestöllä, jolla on suuria korkeuseroja ja<br />
jyrkkiä ylämäkiä.<br />
Kerran tai pari kertaa talvessa esiintyy eriasteisia<br />
poikkeuksellisen voimakkaita lumisateita ja laajaalaisia<br />
jäätäviä sateita. Lumisateisiin mahdollisesti<br />
yhdistyvä tuuli saattaa kinostaa tien vaikeasti ajettavaksi<br />
tai jopa estää liikenteen. Teiden kunnossapitoa<br />
ei mitoiteta niin, että tiet pystyttäisiin hoitamaan täysin<br />
liikenteen tarpeiden mukaiseksi näissä tilanteissa.<br />
Tällöin koko tienhoitokalusto on kuitenkin käytössä,<br />
mutta se ei kuitenkaan riitä laatuvaatimusten mukaisen<br />
palvelutason aikaansaamiseen. Tuolloin alemmalla<br />
tieverkolla on eniten häiriöitä, koska ensisijaisesti<br />
turvataan pääteiden liikennöitävyys. Tämän vuoksi<br />
liikkuminen saattaa ongelmakeleillä vaikeutua jopa<br />
muutamiksi tunneiksi.<br />
Kuva 5.3.3. Maanteillä havainnoitu<strong>jen</strong> välttävien ja huono<strong>jen</strong> ajokelien suhteelliset osuudet (%) joulu–maaliskuun<br />
aikana eri talvihoitoluokan tiestöllä Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Kuva 5.3.3. Maanteillä havainnoitu<strong>jen</strong> välttävien ja huono<strong>jen</strong> ajokelien suhteelliset osuudet joulu–maaliskuun aikana eri talvihoitoluokan tiestöllä Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
2005-2006<br />
2006-2007<br />
2007-2008<br />
2008-2009<br />
2009-2010<br />
2010-2011
Talvikelit eivät pääsääntöisesti estä elintärkeitä<br />
kuljetuksia, mutta saattavat häiritä niitä merkittävästikin.<br />
Millainen on tienkäyttäjien<br />
tyytyväisyys tienpitoon talvisin?<br />
Tienkäyttäjien tyytyväisyys teiden talvihoitoon<br />
oli pääteiden osalta hyvä ja muiden<br />
teiden osalta tyydyttävä, osittain välttävä.<br />
Ammattiliikenne oli kriittisempi kuin muut<br />
tienkäyttäjät.<br />
Liikennevirasto teettää vuosittain haastattelututkimuksen<br />
tienkäyttäjien tyytyväisyydestä tienpitoon ja<br />
tieoloihin. Talven osalta tutkimus tehdään vuosittain<br />
ja kesän osalta kahden vuoden välein. Kysely toteutetaan<br />
kirjeitse “gallupkyselynä”. Se sisältää yleisen<br />
tyytyväisyyden lisäksi kohdennettuja kysymyksiä<br />
tien päivittäisen hoidon ja ylläpidon eri osasektoreille<br />
ja eri osalle tieverkkoa.<br />
Kyselyn mukaan tienkäyttäjien tyytyväisyys<br />
teiden talvihoitoon on pääteiden osalta varsin hyvä<br />
ja muiden teiden osalta tyydyttävä, osittain välttävä.<br />
Ammattiliikenne on kauttaaltaan kriittisempi kuin<br />
muut tienkäyttäjät. Tämä on ymmärrettävää, koska<br />
5,00 5,00<br />
4,50<br />
4,00<br />
3,50<br />
3,00<br />
2,50<br />
2,00<br />
1,50<br />
1,00<br />
tie ja sen olosuhteet ovat heidän päivittäinen työympäristönsä.<br />
Huomionarvoista on, että alempaan tieverkkoon<br />
(muu kuin valta- ja kantatiet) tyytymättömiä<br />
on talvihoidon osalta noin 40 prosenttia ja kesän<br />
osalta (päällysteet ja soratien kunto) 30 prosenttia<br />
vastanneista. Kriittiset <strong>arviot</strong> kuvaavat, kuinka suuri<br />
merkitys liikkumisedellytyksillä on yksittäisille<br />
kansalaisille. Perillepääsyn huoli on osa päivittäistä<br />
turvallisuutta, erityisesti kylmään aikaan pitkillä tieosuuksilla.<br />
Kokonaistyytyväisyys on pysynyt suhteellisen<br />
tasaisena, mutta talven sääolosuhteilla on merkittävä<br />
vaikutus tyytyväisyyteen vuositasolla. Tuloksissa näkyy<br />
erityisesti vaikea talvi 2007–2008. (Kuva 5.3.4.)<br />
Miten kelirikkorajoitukset<br />
vaikuttavat liikennöintiin?<br />
Painorajoitetun tiestön liikenteen osuus koko<br />
tieverkon liikenteestä oli pieni, mutta paikallisesti<br />
rajoituksilla oli merkitystä kyseessä olevan<br />
tien “varassa” asuville ja puukuljetuksille.<br />
Kelirikkorajoituksilla tarkoitetaan tien kantavuuden<br />
tilapäisen heikkenemisen vuoksi asetettavia painorajoituksia.<br />
Painorajoituksen syy voi olla tien run-<br />
Kuva 5.3.4. Tienkäyttäjien tyytyväisyys (asteikko 1–5) maanteiden talvihoitoon Lapissa vuosina 2006–2011.<br />
2006 2007 2008 2009 2010 2011<br />
Kuva 5.3.4. Tienkäyttäjien tyytyväisyys (asteikko 1–5) maanteiden talvihoitoon Lapissa vuosina 2006–2011.<br />
Päätiet<br />
Muut tiet<br />
149
kokelirikko (tien rungon sulamisen aikainen pehmeneminen)<br />
tai pintakelirikko (sulamisen tai liiallisen<br />
kosteuden aiheuttama soratien pinnan pehmeneminen).<br />
Lisäksi painorajoituksia saatetaan asettaa<br />
kohteisiin, joissa tien kantavuus on heikentynyt tien<br />
korkean vesipitoisuuden tai jonkun muun syyn vuoksi.<br />
Painorajoitetut tiet ovat sorateitä ja päällystettyjä<br />
teitä. Sorateiden ja päällystetty<strong>jen</strong> teiden suhde vaihtelee<br />
vuosittain. Painorajoituksella suojellaan tietä,<br />
jottei sen rakenne kokonaan vaurioidu.<br />
Suurin osa painorajoituksista ajoittuu kevääseen<br />
roudan sulamisaikaan eli huhti–toukokuulle, joidenkin<br />
osalta vielä kesäkuullekin. Lämpimien ja kosteiden<br />
loppusyksy<strong>jen</strong> aikana sorateiden pinnat saattavat<br />
pehmentyä ja johtaa painorajoituksiin. Pääsääntöisesti<br />
painorajoitukset ovat 12 tonnia. Tämä estää suurimman<br />
osan raskaasta liikenteestä. Elintärkeät kuljetukset<br />
voivat kulkea painorajoitetuilla tiejaksoilla ilman<br />
erillislupaa. Tällaisia ovat muun muassa hälytysajoneuvot,<br />
reittiliikenteen linja-autot, energiahuollon<br />
välttämättömät kuljetukset, maidonkuljetus ja eräät<br />
muut aikaan sidotut maatalouden kuljetukset. Tämän<br />
lisäksi ELY-keskus voi myöntää poikkeuslupia<br />
muihin kuin elintärkeisiin kuljetuksiin. Vaikka tien<br />
kelirikkoinen kohta on lyhyt, painorajoitus asetetaan<br />
koko liittymävälille.<br />
Kelirikko haittaa liikkumista, vaikka tiellä ei olisi<br />
painorajoitusta. Kelirikon alueellinen vaikuttavuus<br />
riippuu verkon luonteesta ja mahdollisista kiertoreiteistä.<br />
Painorajoitetun tiestön liikenteen osuus koko<br />
tieverkon liikenteestä on pieni, mutta paikallisesti ra-<br />
Kuva 5.3.5. <strong>Lapin</strong> maanteiden painorajoitusten yhteispituus vuosina 1987–2011.<br />
Painorajoitettu tiepituus<br />
joituksilla on merkitystä kyseessä olevan tien “varassa”<br />
asuville ja puukuljetuksille. Kelirikkoinen tie on<br />
aina hitaampi ajaa ja painorajoitusten uhka vaikeuttaa<br />
kuljetusten suunnittelua. Liikennevirasto julkaisee<br />
vuosittain kelirikkoennusteen ja esittää internetissä<br />
painorajoitukselle uhanalaiset tiet sekä reaaliaikaisesti<br />
painorajoitustilanteen. Myös ELY-keskukset julkaisevat<br />
omat paikalliset kelirikkoennusteet ja kelirikkotilanteesta<br />
tiedotetaan kelirikon etenemisen mukaan.<br />
Vuosittain kelirikko hankaloittaa liikennettä noin<br />
kuukauden ajan.<br />
Painorajoituksia koskevien liikenteen erillismääräysten<br />
vuoksi painorajoitukset eivät suoranaisesti<br />
estä elintärkeitä kuljetuksia. Vastaavalla tavoin kuin<br />
maanteillä, myös yksityisteillä esiintyy kelirikkoa ja<br />
painorajoituksia. Yksityisteistä ei ole olemassa keskitettyä<br />
tietoa.<br />
Tiestön kelirikon ja painorajoitusten kokonaismäärä<br />
on vuosien kuluessa vähentynyt (Kuva 5.3.5.).<br />
Viime vuosina tiestöä on korjattu merkittävästi niin<br />
sanotulla puuhuollon erillisrahoituksella. Soratiet<br />
ovat suurimmalta osin rakentamattomia, joten erityisesti<br />
raskas liikenne rasittaa niitä ja ne saattavat muuttua<br />
kelirikkoisiksi. Palvelutason ylläpito edellyttää<br />
jatkuvaa korjaustoimintaa.<br />
Millainen on <strong>Lapin</strong> teiden kunto?<br />
Vilkkaasti liikennöity<strong>jen</strong> päällystetty<strong>jen</strong> teiden<br />
kunto oli kohtalaisen hyvä, mutta vähäliiken-<br />
km<br />
11800 800<br />
11600 600<br />
11400 1400 400<br />
11200 1200 200<br />
11000 1000 000<br />
800<br />
600<br />
Painorajoitettu tiepituus<br />
400<br />
400<br />
1800<br />
200 200<br />
1600<br />
0<br />
1400<br />
1987 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 1200<br />
2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011<br />
1000<br />
Kuva 5.3.5. <strong>Lapin</strong> maanteiden painorajoitusten yhteispituus vuosina 1987-2011.<br />
km 800<br />
600<br />
400<br />
200<br />
0<br />
150 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
1987 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2
teisen teiden kunto oli heikompi. Tämä vaikuttaa<br />
tieverkon palvelutasoon heikentävästi.<br />
Päällystetyillä teillä esiintyy kulumisen, ikääntymisen<br />
sekä sään ja roudan vaikutuksesta urautumista,<br />
epätasaisuutta ja erilaisia vaurioita. Niiden määrä<br />
alemmalla tieverkolla on suurempi kuin muulla tieverkolla.<br />
Päällysteiden kunnolle ja päällysteiden<br />
uusimiselle on asetettu tietyt kriteerit. Kriteerit ovat<br />
vilkkaimmilla ja suuremman nopeuden teillä tiukemmat<br />
kuin alempiasteisilla teillä. Teitä, jotka eivät näitä<br />
kriteerejä täytä, kutsutaan huonokuntoisiksi. Huonokuntoisten<br />
päällystetty<strong>jen</strong> teiden määrä on 2–10 prosenttia<br />
tieluokasta riippuen. Heikosta tien kantavuudesta<br />
johtuvat vauriot ovat vähäliikenteisellä tiestöllä<br />
urautumista ja epätasaisuutta merkittävämpi tekijä.<br />
Sorateillä esiintyy päällystettyihin teihin verrattuna<br />
enemmän epätasaisuuksia, kuoppia ja lisäksi<br />
irtosoraa. Nämä hidastavat liikenteen nopeutta. Puutteet<br />
ovat lyhytaikaisia ja hoitotoimin helposti korjattavissa.<br />
Sorapinnan kunto muuttuu herkästi sään ja<br />
liikenteen vaikutuksesta.<br />
Teiden pintakunto ei sanottavammin vaikuta<br />
harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuteen, mutta sillä<br />
on kuitenkin merkitystä alueiden liikenteelliseen palvelutasoon.<br />
Tien kunto hidastaa ajamista ja synnyttää<br />
pahimmillaan satunnaisen riskin ajoneuvovaurioille.<br />
Pinnan huonokuntoisuus lisää myös talvikelien kokemista<br />
huonoiksi. Huonokuntoisia päällystettyjä teitä<br />
on jonkin verran muutettu sorateiksi, jotta tien pintakunto<br />
pystytään paremmin hallitsemaan rajallisella<br />
rahoituksella.<br />
7 000<br />
6 000<br />
5 000<br />
4 000<br />
3 000<br />
2 000<br />
1 000<br />
LIITO-viestit yhteensä vuosina 2005-2011<br />
Tienkäyttäjäpalautteet<br />
Tienkäyttäjien palaute ja ilmoitukset huonosta kelistä<br />
tai kuntopuutteista ovat osa tienpidon ohjausta<br />
ja laadunvarmistusta. Tienkäyttäjä voi ottaa yhteyttä<br />
Liikenneviraston ja ELY -keskusten yhteiseen asiakaspalvelukeskukseen<br />
tai soittaa akuutissa tilanteessa<br />
Liikennekeskuksen “Tienkäyttäjän linjaan”, josta<br />
tieto välitetään edelleen alueen hoitourakoitsijalle.<br />
Vuosittain tienkäyttäjän linjaan tulee 2 500–6 000<br />
yhteydenottoa (Kuva 5.3.6.). Merkittävä osa puutteita<br />
koskevista yhteydenotoista käsittelee kuntoa ja keliä<br />
alemmalla tieverkolla. Yksittäisistä aiheista merkittävimmät<br />
ovat liukkaus ja lumen poisto talvella ja sorateiden<br />
kunto kesäaikaan (Kuva 5.3.7.). Kansalaisille<br />
palautekanavat ovat osa <strong>peruspalvelu</strong>a ja ääritilanteissa<br />
myös mahdollisuus hakea kunnossapitoapua.<br />
Sääolosuhteet vaikuttavat merkittävästi viestien<br />
määrään.<br />
Mikä on <strong>Lapin</strong> silto<strong>jen</strong> kunto?<br />
Silto<strong>jen</strong> kunto heikkenee merkittävästi uusien<br />
ylläpidon toimintalinjo<strong>jen</strong> ja rahoituksen<br />
pienenemisen vuoksi. Painorajoitetut sillat<br />
sijaitsevat etupäässä alemmalla tieverkolla.<br />
Pääteillä olevien silto<strong>jen</strong> puutteet vaikeuttavat<br />
erikoiskuljetuksia.<br />
<strong>Lapin</strong> ELY-keskuksen alueella on 1 329 maantiesiltaa<br />
joista 3,5 prosenttia on huonokuntoisia. Silto<strong>jen</strong> kes-<br />
Kuva 5.3.6. Tienkäyttäjän linjaan soitetut puhelut ja niistä välitetyt viestit (LIITO) <strong>Lapin</strong> urakoitsijoille vuosina<br />
2005–2011 (lkm).<br />
0<br />
2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011<br />
Kuva 5.3.6. Tienkäyttäjän linjaan soitetut puhelut ja niistä välitetyt viestit (LIITO) <strong>Lapin</strong> urakoitsijoille vuosina 2005–2011<br />
151
3000<br />
2500<br />
2000<br />
1500<br />
1000<br />
500<br />
0<br />
LIITO-viestien määrä aiheittain vuosina<br />
Kuva 5.3.7. Tienkäyttäjän linjaan soitetut 2005-2011 puhelut aiheittain ja niistä välitetyt viestit (LIITO) <strong>Lapin</strong> urakoitsijoille<br />
vuosina 2005–2011 (lkm).<br />
LIITO-viestien määrä aiheittain vuosina<br />
2005-2011<br />
3 3000 000<br />
22500 500<br />
2 2000 000<br />
11500 1500 500<br />
11000 1000 000<br />
500<br />
0<br />
Lumen ja sohjon<br />
poisto<br />
Liukkauden<br />
torjunta<br />
Kuva 5.3.7. Tienkäyttäjän linjaan soitetut puhelut aiheittain ja niistä välitetyt viestit (LIITO) <strong>Lapin</strong> urakoitsijoille vuosina 2005–2011.<br />
kimääräinen kunto lähti merkittävästi heikkenemään<br />
vuonna 2010 uusien silto<strong>jen</strong> ylläpidon toimintalinjo<strong>jen</strong><br />
myötä, koska <strong>Lapin</strong> rahoitusosuus pieneni toimintalinjauksen<br />
johdosta noin neljänneksen aiemmasta.<br />
Silto<strong>jen</strong> palvelutasoa heikentävät kantavuuspuutteet<br />
sekä leveys- ja korkeusrajoitukset. Painorajoitettuja<br />
siltoja on 22. Elinkeinoelämän kuljetusten<br />
kannalta merkittäviä rajoitteita ovat pääteiden pullonkaulasillat,<br />
joiden kantavuus ei ole riittävä erikoiskuljetuksille.<br />
Tällaisia siltoja on <strong>Lapin</strong> alueella noin 40<br />
ja ne haittaavat erityisesti kaivos- ja muuntajakuljetuksia.<br />
Lisäksi alemmalla tieverkolla olevat silto<strong>jen</strong><br />
kantavuuspuutteet haittaavat metsäkonekuljetuksia.<br />
<strong>Lapin</strong> erityisenä ongelmana ovat ikääntyvät suuret<br />
vesistösillat, joiden kalliita peruskorjauksia joudutaan<br />
rahoituksen puuttuessa lykkäämään.<br />
152 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Pinnan tasaus<br />
Varusteet ja<br />
laitteet<br />
Kuva 5.3.7. Tienkäyttäjän linjaan soitetut puhelut aiheittain ja niistä välitetyt viestit (LIITO) <strong>Lapin</strong> urakoitsijoille vuosina 2005–2011.<br />
Kuivatusjärjestelmät<br />
Talven muut<br />
palautteet<br />
Sorateiden hoito<br />
Varusteet ja<br />
laitteet<br />
Puhtaanapito<br />
Päällysteet<br />
2005<br />
2006<br />
2007<br />
2008<br />
2009<br />
2010<br />
2011<br />
Miten poikkeusolosuhteisiin on<br />
varauduttu?<br />
2005<br />
2006<br />
2007<br />
2008<br />
2009<br />
2010<br />
2011<br />
Poikkeusolosuhteisiin on varauduttu laatimalla<br />
varareittisuunnitelmia vilkkaimmille teille<br />
sekä kartoittamalla tulvavaaralliset kohteet.<br />
Poikkeusoloissa käytännön toimenpiteistä vastaavat<br />
kunnossapidon alueurakoitsijat.<br />
Talven poikkeuksellisten sääolo<strong>jen</strong> ja kelien lisäksi<br />
tiestön käyttöä voivat haitata tai estää myrskytuhot,<br />
tulvat, sortumat tai liikenneonnettomuudet. Erityisesti<br />
raskaiden ajoneuvo<strong>jen</strong> suistumisonnettomuudet<br />
ja niiden raivaustyöt saattavat katkaista koko tien<br />
liikenteen. Eniten liikennekatkoksia Lapissa aiheuttavat<br />
juuri liikenneonnettomuudet. Lapissa on pitkiä<br />
päätiejaksoja harvaan asutuilla alueilla, joissa kiertotiemahdollisuudet<br />
ovat vähäiset. Myrskytuhot, jotka<br />
Lapissa ovat suhteellisen harvinaisia, ovat tielle kaatuneita<br />
puita, pudonneita ilmajohtoja ja yksittäisiä<br />
rikkoontuneita rakenteita.<br />
Viherhoito<br />
Kesän muut<br />
palautteet
Poikkeuksellisten olosuhteiden aikaansaamat<br />
tilanteet eivät kuitenkaan ole tähän mennessä aiheuttaneet<br />
vakavia henkilövahinkoja liikenteessä. Pelastuslaitos<br />
johtaa onnettomuustilanteiden selvittämistä.<br />
Onnettomuustilanteissa keskeinen rooli on liikennettä<br />
ohjaavalla poliisilla. Pelastuslaitokset toteuttavat<br />
myrskytuho<strong>jen</strong> välttämättömän ensiraivauksen ja<br />
muut pelastustoimet. Tien kunnossapitourakoitsijan<br />
tehtävänä on pelastuslaitoksen ja poliisin tukeminen<br />
sekä pelastuslaitoksen määräämien tehtävien<br />
tekeminen, lähinnä onnettomuuspaikan siivoaminen<br />
liikennöitävään kuntoon. Urakoitsijoilla on velvollisuus<br />
olla valmiudessa kaikkina vuorokauden aikoina<br />
ja noudattaa sopimuksen mukaisia toimenpideaikoja<br />
tehtävissään. Yhteistoiminta eri taho<strong>jen</strong> kesken on<br />
pääsääntöisesti toiminut hyvin. Saatu<strong>jen</strong> kokemusten<br />
hyödyntämisellä sekä pelastus- ja yhteistoimintaharjoituksilla<br />
sekä säännöllisillä kokoontumisilla parannetaan<br />
yhteistoiminnan sujuvuutta.<br />
Ongelmatilanteissa tiedonkulku eri taho<strong>jen</strong> välillä<br />
on erityisen tärkeää, koska tieliikennekeskuksella on<br />
tienpitäjän näkökulmasta katsoen merkittävä rooli. Tiedon<br />
välitys yksittäisille kansalaisille on kuitenkin haaste.<br />
Vilkkaimmille teille on tehty varareittisuunnitelmat<br />
siltä varalta, että tieosuus joudutaan sulkemaan.<br />
Myös liikenteellisesti kriittisistä silloista tehdään<br />
kiertotiesuunnitelmia erityisesti, jos yhteys on vaarassa<br />
sillan huonon kunnon vuoksi. Varareittisuunnitelmien<br />
kattavuutta on tarvetta parantaa.<br />
Maanteiden tulvavaarakohteet on myös pääosin<br />
kartoitettu. Tulvista varoittaminen ja yhteyden sulkeminen<br />
sekä varareitit on suunniteltu kriittisimpien<br />
kohteiden osalta. Myös teiden äkkiarvaamattomiin<br />
sulkemisiin on varauduttu velvoittamalla maanteiden<br />
hoidosta vastaavat alueurakoitsijat järjestämään jatkuvan<br />
päivystyksen ja varaamaan liikenteenohjausvälineitä<br />
teiden sulkemista varten. Talviajan ulkopuolella<br />
urakoitsijoiden päivystysvalmius ei ole yhtä hyvä.<br />
Tällöin pelastuslaitoksen ja poliisin vastuunotto liikenteenohjaustilanteiden<br />
hallinnan suhteen korostuu.<br />
Arviointiryhmä<br />
Yksikön päällikkö, Ari Kilponen<br />
puhelin 040 518 3461<br />
ari.kilponen(at)ely-keskus.fi<br />
Insinööri, Jouko Karjalainen<br />
puhelin 0400 290 105<br />
jouko.karjalainen(at)ely-keskus.fi<br />
Insinööri, Ari Kärkkäinen<br />
puhelin 040 731 9207<br />
ari.karkkainen(at)ely-keskus.fi<br />
Insinööri, Eero Kenttälä<br />
puhelin 0400 290 217<br />
eero.kenttala(at)ely-keskus.fi<br />
Insinööri, Kimmo Lohela<br />
puhelin 0400 250 964<br />
kimmo.lohela(at)ely-keskus.fi<br />
Insinööri, Merja Lämsä<br />
puhelin 040 833 5420<br />
merja.lamsa(at)ely-keskus.fi<br />
Insinööri, Tiina Salmi<br />
puhelin 040 764 1967<br />
tiina.salmi(at)ely-keskus.fi<br />
Tietolähteet<br />
Laki elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksista<br />
(20.11.2009/897).<br />
Laki yksityisistä teistä (15.6.1962/358).<br />
Maantielaki (23.6.2005/503).<br />
Liikenneviraston tienkäyttäjätyytyväisyystutkimus,<br />
Valtakunnallinen raportti, Talvi 2011, Liikennevirasto<br />
20.4.2011.<br />
Liikenneviraston tienkäyttäjätyytyväisyystutkimus,<br />
Valtakunnallinen raportti, Kesä 2010, Liikennevirasto<br />
18.10.2010.<br />
Liikenneviraston tierekisteri.<br />
Liikenneviraston tiesiltarekisteri.<br />
Tieliikennekeskuksen tilastot asiakasyhteydenotoista,<br />
2012.<br />
Vahingonkorvaustilastot, <strong>Lapin</strong> ELY-keskus 2012.<br />
153
5.4. Elintarvikevalvonta<br />
Johtopäätökset<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> ja taajaan asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong> välillä ei ole eroa suunnitelmallisen elintarvikevalvonnan saatavuudessa.<br />
Lapissa suuret hiihtokeskukset sijaitsevat pääasiassa väkiluvultaan pienten, mutta pinta-alaltaan suurten kuntien<br />
alueella. Sesonkiaikoina näissä kunnissa oleskelevan väestön ja suoraan kuluttajia palvelevien ravintoloiden määrä<br />
moninkertaistuu. Elintarvikevalvonnan palvelu<strong>jen</strong> järjestäminen näissä kunnissa vaatii erityisjärjestelyjä.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Lapissa vielä vireillä olevien yhteistoiminta-alueiden muodostaminen (Tunturi-Lappi, Itä-Lappi sekä Kemin-Simon<br />
alue) tulee toteuttaa vuoden 2012 aikana.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> tulee seurata ympäristöterveydenhuollon yhteistoiminta-alueiden suunnitelman mukaisten<br />
tarkastusten toteutumista pidemmällä ajanjaksolla, jotta voidaan havaita toimintaympäristön muutosten todelliset<br />
vaikutukset käytännön valvontatyöhön.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Elintarvikevalvonnan palvelu<strong>jen</strong><br />
saatavuus harvaan asutuilla ja<br />
taajaan asutuilla seuduilla<br />
Johdanto<br />
Onko harvaan asuttu<strong>jen</strong><br />
seutu<strong>jen</strong> ja taajaan asuttu<strong>jen</strong><br />
seutu<strong>jen</strong> välillä eroa suunnitelmallisen<br />
elintarvikevalvonnan<br />
saatavuudessa?<br />
Elintarvikevalvonta perustuu Suomessa koko elintarvikeketjun<br />
monivuotiseen kansalliseen valvontasuunnitelmaan,<br />
joka on laadittu Euroopan unionin<br />
(EU) valvonta-asetuksen 41 artiklan mukaisesti.<br />
Suomessa elintarvikevalvontaa säätelevät keskeisesti<br />
valvonta-asetuksen lisäksi EU:n tasolla yleinen<br />
elintarvikeasetus sekä kansallisesti elintarvikelaki.<br />
Suomessa elintarvikevalvonnan tavoitteena on vaikuttava,<br />
yhtenäinen ja riskiperusteisesti kohdistettu<br />
valvonta, jolla taataan elintarvikkeiden turvallisuus<br />
koko elintarvikeketjussa.<br />
154 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Valvontayksiköiden elintarvikehuoneistoja<br />
koskevien tarkastussuunnitelmientoteutumisaste<br />
(%).<br />
Valvontayksiköiden näytteenottosuunnitelmien<br />
toteutumisaste<br />
(%).<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> ja taajaan<br />
asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong> välillä ei<br />
ole eroa elintarvikevalvonnan<br />
saatavuudessa.<br />
Elintarvikevalvontaan kuuluu yhtenä osana viranomaisten<br />
elintarvikehuoneistoihin tekemät tarkastukset<br />
ja näytteenotot. Suurin osa elintarvikehuoneisto<strong>jen</strong><br />
välittömästä valvonnasta tehdään paikallisesti<br />
kuntatasolla, jossa se on osa ympäristöterveydenhuollon<br />
toimintaa. Kunnat laativat säännöllistä valvontaa<br />
koskevan elintarvikevalvontasuunnitelman, jonka<br />
yhteydessä määritellään kohteisiin tehtävien vuosittaisten<br />
tarkastusten ja näytteenotto<strong>jen</strong> määrät riskinarvioinnin<br />
perusteella. Elintarviketurvallisuusvirasto<br />
Evira on laatinut riskinarvioinnille yhteiset valtakunnalliset<br />
periaatteet, joihin kuntien tekemän riskinarvioinnin<br />
tulee perustua. Elintarvikehuoneisto<strong>jen</strong> tarkastustiheyksille<br />
on valtakunnallisella tasolla annettu
yleisen kohdetyyppisen riskinarvioinnin perusteella<br />
ohjeelliset suositukset, mutta viranomaisnäytteenotolle<br />
ei ole olemassa yhteisiä määrällisiä ohjeistuksia.<br />
Viranomaisnäytteenotto ei ole siis samalla tavalla<br />
valtakunnallisesti yhtenäisesti suunniteltua toimintaa<br />
kuin tarkastukset, vaan kunnat laativat näytteenottosuunnitelmat<br />
paikallisen tason riskinarvioinnin ja<br />
oman harkintansa perusteella.<br />
Laki ympäristöterveydenhuollon yhteistoimintaalueesta<br />
(YTA-laki) on tullut voimaan 15.6.2009. Lain<br />
taustalla oli valtioneuvoston periaatepäätös kuntien<br />
yhteistoiminnasta elintarvikevalvonnassa ja muussa<br />
ympäristöterveydenhuollossa. Periaatepäätöksen mukaan<br />
maahan muodostuisi 50–85 seudullista ympäristöterveydenhuollon<br />
yksikköä. Vuonna 2010 valvontayksiköitä<br />
oli Suomessa yhteensä 119. Lain mukaan<br />
kunta voi huolehtia ympäristöterveydenhuollosta itse,<br />
mikäli sillä on käytettävissään vähintään 10 henkilötyövuotta<br />
vastaavat henkilöresurssit tähän tehtävään,<br />
tehtävänjako on tarkoituksenmukainen ja erikoistuminen<br />
ympäristöterveydenhuollon eri osa-alueille kuten<br />
elintarvikevalvontaan, terveydensuojelulain mukaisiin<br />
valvontatehtäviin tai kuluttajaturvallisuusvalvontaan<br />
on mahdollista Mikäli henkilöresurssit eivät riitä<br />
täyttämään lain vaatimuksia, tulee kunnan muodostaa<br />
toisen tai useamman kunnan kanssa yhteistoimintaalue<br />
siten, että lain vaatimukset täyttyvät. Tämän lain<br />
mukaisten ympäristöterveydenhuollon yhteistoiminta-alueiden<br />
on aloitettava toimintansa viimeistään<br />
vuoden 2013 alusta. Tässä raportissa käytetään sanaa<br />
valvontayksikkö kuvaamaan sekä itsenäisesti että<br />
yhdessä useamman kunnan kanssa ympäristöterveydenhuollon<br />
tehtäviä hoitavia kuntia ja yhteistoimintaalueita.<br />
Elintarvikevalvontasuunnitelmien toteutuminen<br />
arvioidaan ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköissä<br />
vuosittain. Toteutumisen arviointia varten<br />
kunnilta kerätään valvontatietoja Eviralle kunnallisen<br />
elintarvikevalvonnan ja -tutkimuksen raportin (EL-<br />
TU-raportti) ja kunnallisen suunnitelmallisen elintarvikevalvonnan<br />
raportin (VASU-raportti) yhteydessä.<br />
Näiden perusteella Evira koostaa valtakunnallisen raportin<br />
elintarvikevalvonnan toteutumisesta vuosittain.<br />
Vuotta 2011 koskevassa <strong>peruspalvelu</strong><strong>jen</strong> arvioinnissa<br />
käytetään elintarvikevalvonnan aineistona ELTU- ja<br />
VASU-tietoja vuodelta 2010.<br />
Arvioinnin kohteena on elintarvikevalvonnan<br />
palvelu<strong>jen</strong> saatavuus harvaan asutuilla ja taajaan asutuilla<br />
seuduilla. Aihetta tarkastellaan vertailemalla<br />
valvontayksiköiden tarkastussuunnitelmien ja näytteenottosuunnitelmien<br />
toteutumisasteen riippuvuutta<br />
valvontayksiköiden taajama-asteesta.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuden<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Kuntien tuottamien elintarvikevalvonnan palvelu<strong>jen</strong><br />
ensisijaisena kohderyhmänä ovat elintarvikealan toimijat,<br />
jotka tuottavat, valmistavat tai luovuttavat elintarvikkeita<br />
tai elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin<br />
joutuvia materiaaleja kuluttajien käyttöön. Kuluttajille<br />
tarjottavien elintarvikkeiden tulee olla turvallisia.<br />
Toimijoiden vastuulla on elintarvikeketjun kaikissa<br />
vaiheissa huolehtia elintarviketurvallisuudesta siten,<br />
että kuluttajille tarjottavat tuotteet ovat määräysten<br />
mukaisia. Toimijoihin kohdistetun elintarvikevalvonnan<br />
kautta kuluttajat tulevat välillisesti osallisiksi<br />
elintarvikevalvonnan palveluista.<br />
Elintarvikehuoneisto<strong>jen</strong> sijoittuminen ja siitä<br />
johtuva valvonnan kohdistuminen eri alueille ei kaikissa<br />
tapauksissa ole väestötiheyden mukainen. Suoraan<br />
kuluttajia palvelevien kauppo<strong>jen</strong> ja ravintoloiden<br />
lukumäärät lienevät melko hyvin verrannollisia alueiden<br />
asukasmääriin. Tästä muodostavat poikkeuksen<br />
<strong>Lapin</strong> maakunnan suuret hiihtokeskukset, joissa<br />
muun muassa ravintoloiden lukumäärä on verrannollinen<br />
taajamissa olevien ravintoloiden määrään.<br />
Paljon valvontaresursseja vaativat suuret elintarvikkeiden<br />
valmistuslaitokset sijaitsevat usein taajamien<br />
ulkopuolella. Lapissa ei ole suuria elintarvikkeiden<br />
valmistuslaitoksia.<br />
Elintarvikelain mukaisessa riskinarvioinnissa<br />
otetaan valvonnan kohdentamisessa huomioon toiminnan<br />
laajuus ja luonne. Elintarvikelain näkökulmasta<br />
elintarvikevalvonnan palvelu<strong>jen</strong> saatavuus<br />
tulee mitoittaa ennen kaikkea elintarvikevalvontakohteiden<br />
määrän ja niiden valvonnan vaativuuden<br />
155
perusteella. Valvontaa toteutetaan samoilla periaatteilla<br />
minkä tahansa elintarvikehuoneiston kohdalla<br />
riippumatta kohteen sijainnista. Sekä harvaan asutuilla<br />
alueilla että taajamissa tulee elintarvikevalvonnan<br />
palvelu<strong>jen</strong> olla järjestettyjä valvontakohteiden tarpeiden<br />
eikä väestötiheyden mukaan.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Sosiaali- ja terveysministeriö on elokuussa 2011 päivätyssä<br />
muistiossaan todennut, että kunnissa tehty<strong>jen</strong><br />
päätösten ja suunnitelmien mukaan yhteistoimintaaluelain<br />
mukaisesti muodostettuja ympäristöterveydenhuollon<br />
valvontayksikköjä olisi koko maassa<br />
vuoden 2013 alussa 64 kappaletta ja <strong>Lapin</strong> maakunnassa<br />
kuusi kappaletta. Elintarvikelakiin tuli 1.9.2011<br />
voimaan melko isoja muutoksia, joiden myötä esimerkiksi<br />
luovutaan omavalvontasuunnitelmien ja<br />
elintarvikehuoneisto<strong>jen</strong> hyväksymisistä muiden kuin<br />
laitosten osalta. Valvontaa suunnataan nyt enemmän<br />
jälkivalvontaan kuin ennakkovalvontaan, ja riskinarviointia<br />
sekä joustavuutta korostetaan. Kohteissa paikan<br />
päällä tehtävien tarkastusten merkitys lisääntyy<br />
ja lain mukanaan tuoma vaatimus valvontatulosten<br />
julkistamisesta tulee luultavasti lisäämään omalta<br />
156 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
osaltaan tarkastusten määriä ja niiden luonnetta nykyiseen<br />
tilanteeseen verrattuna.<br />
Onko harvaan asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong> ja<br />
taajamien asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong> välillä<br />
eroa suunnitelmallisen elintarvikevalvonnan<br />
saatavuudessa?<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> ja taajaan asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong><br />
välillä ei ollut eroa suunnitelmallisen<br />
elintarvikevalvonnan saatavuudessa.<br />
Arvioinnissa harvaanasuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong> ja taajaan<br />
asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong> määrittämisessä käytettiin kuntien<br />
taajama-astetta, joka tarkoittaa taajamissa asuvien<br />
osuutta siitä väestöstä, jonka asuinpaikka oli koordinaatein<br />
määriteltävissä. Koordinaatein määriteltävissä<br />
olevaan väestöön kuuluvat sekä haja-asutusväki<br />
että taajamaväki. Siihen eivät kuulu muun muassa<br />
asunnottomat ja laitosväki, ellei laitos kuulu taajamaan<br />
tai muodosta itse taajamaa. Tilastokeskuksen<br />
määritelmän mukaan taajama on vähintään 200 asukkaan<br />
rakennusryhmä, jossa rakennusten välinen etäi-<br />
Kuva 5.4.1. YTA-lain vaatimusten täyttyminen ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköissä vuonna 2011.<br />
YTA-lain vaatimusten täyttym inen<br />
ympäristöterveydenhuollon valvonta-<br />
YTA-lain vaatimusten täyttyminen<br />
ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköissä<br />
vuonna vuonna 2011 2011<br />
Rovaniemi-Ranua-Pello-Ylitornio<br />
Inari-Utsjoki<br />
Tornio-Keminmaa-Tervola<br />
Ei täytä YTA-lain vaatimuksia<br />
Rovaniemi-Ranua-Pello-Ylitornio<br />
Tornio-Keminmaa-Tervola<br />
Ei täytä YTA-lain vaatim uks ia<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Lähde: <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
YTA-lain vaatimus ten täyttym inen<br />
ympäris töterveydenhuollon valvontayksiköis<br />
sä vuonna 2011<br />
Rovaniemi-Ranua-Pello-Ylitornio<br />
Inari-Uts joki<br />
Tornio-Keminmaa-Tervola<br />
Ei täytä YTA-lain vaatim uks ia
syys ei yleensä ole 200 metriä suurempi. Arvioinnissa<br />
käytettävät taajama-asteet olivat 1.1.2011 voimassa<br />
olevan tilanteen mukaisia ja ne oli ilmoitettu kunnittain<br />
Tilastokeskukselta saadussa aineistossa kuntakohtaiset<br />
taajama-asteet muutettiin valvontayksikkökohtaisiksi<br />
taajama-asteiksi käyttämällä kuhunkin<br />
valvontayksikköön kuuluvien kuntien yhteenlaskettuja<br />
väkilukuja taajama-asteen määritelmän mukaisesti.<br />
YTA-lain täyttymisen näkökulmasta ei yhteistoiminta-alueen<br />
muodostamisessa ole Lapissa merkitystä<br />
sillä, onko kunta harvaan asuttu vai taajama.<br />
Toisaalta, kun elintarvikevalvonnan saatavuutta arvioidaan<br />
taajama-asteen mukaisesti, syntyy epätarkkuutta<br />
etenkin niiden kuntien osalta, joissa on suuria<br />
hiihtokeskuksia. Sesonkiaikana näissä kunnissa tilapäisesti<br />
oleskelevan väestön määrä moninkertaistuu<br />
ja käytännössä nämä kunnat muuttuvat taajaan asutuiksi<br />
osaksi vuotta.<br />
Lapissa oli 17 kunnallista ympäristöterveydenhuollon<br />
valvontayksikköä vuoden 2010 lopussa.<br />
Yhteistoiminta-aluetta muodostettaessa voidaan<br />
Näistä kaksi valvontayksikköä täytti YTA-lain vaa- poiketa 10 henkilötyövuotta vastaavien henkilötimukset.<br />
Vuoden 2011 alussa valvontayksiköiden resurssien vaatimuksesta, jos toiminnallisen kokonai-<br />
lukumäärä laski kahteentoista, kun Tornion, Keminsuuden muodostaminen ei saaristoisuuden tai pitkien<br />
maan ja Tervolan yhteistoiminta-alue aloitti toimin- etäisyyksien vuoksi ole mahdollista tai se on tarpeen<br />
tansa sekä Pellon ja Ylitornion liittyessä Rovaniemen suomen- tai ruotsinkielisten asukkaiden kielellisten<br />
ja Ranuan muodostamaan yhteistoiminta-alueeseen. oikeuksien turvaamiseksi tai se on tarpeen saame-<br />
Lisäksi Posio liittyi Kuusamon ja Taivalkosken yhlaisten kieltä ja kulttuuria koskevien oikeuksien turteistoiminta-alueeseen.<br />
Yksiköiden toimialueet <strong>Lapin</strong> vaamiseksi tai ympäristöterveydenhuollon tehtävien<br />
maakunnan osalta on esitetty kuvassa 5.4.1.<br />
riittävä ja laadukas järjestäminen kunnassa tai yhteistoiminta-alueella<br />
voidaan muutoin turvata. Lapissa<br />
Kuvassa 5.4.2. on esitetty valvontayksiköt taa- erityisesti pitkät etäisyydet mahdollistavat henkilösjama-asteen<br />
mukaisesti jaoteltuina kolmeen ryhmään.<br />
Valvontayksiköiden taajama-asteet vaihtelivat 28,3<br />
prosentin ja 99,2 prosentin välillä.<br />
Taajama-‐aste<br />
%<br />
töresursseista poikkeamisen.<br />
25,0 -‐59,9 (12) 12<br />
60,0-‐ 79,9 (1) 1<br />
80,0-‐100 (4) 4<br />
Kuva 5.4.2. <strong>Lapin</strong> ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköt taajama-asteen mukaan jaoteltuna 1.1.2011.<br />
Taajama Taajama-aste -‐aste (%) (%) valvonta- valvonta-‐<br />
yksiköissä 1.1.2011 (lkm)<br />
yksiköissä 1.1.2011 (lkm)<br />
25,0 25,0 -‐59,9 - 59,9 (12)<br />
60,0-‐ 60,0 - 79,9 (1)<br />
80,0-‐100 80,0 - 100 (4)<br />
Lähde: Tilastokeskus<br />
Kuva 5.4.2. Lähde:Tilastokeskus<br />
<strong>Lapin</strong> ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköt taajama-asteen mukaan jaoteltuna 1.1.2011.<br />
157
Lapissa yhteistoiminta-alueiden toteuttaminen<br />
on vielä kesken Tunturi-<strong>Lapin</strong>, Itä-<strong>Lapin</strong> sekä Kemin<br />
ja Simon alueilla. Tässä raportissa käytetään sanaa<br />
valvontayksikkö kuvaamaan sekä itsenäisesti että<br />
yhdessä useamman kunnan kanssa ympäristöterveydenhuollon<br />
tehtäviä hoitavia kuntia ja yhteistoimintaalueita.<br />
Se, että näytteenottosuunnitelmat toteutuivat<br />
hieman paremmin taajaan asutuilla kuin harvaan<br />
asutuilla seuduilla, saattaa selittyä laboratoriopalveluiden<br />
paremmalla saatavuudella taajamissa. Lapissa<br />
toimi vuonna 2010 vain yksi elintarvikelaboratorio<br />
Rovaniemellä. Pitkät välimatkat harvaan asutuilla<br />
seuduilla hankaloittavat näytteiden kuljettamista laboratorioon,<br />
mistä syystä näytteitä otetaan helpommin<br />
laboratorioita lähellä olevien elintarvikealan<br />
toimijoiden valmistamista elintarvikkeista. Koska eri<br />
valvontayksiköiden laatimat tarkastus- ja näytteenottosuunnitelmat<br />
olivat hyvin erilaisten riskinarviointikäytäntö<strong>jen</strong><br />
mukaan laadittuja, ei arvioinnissa käytetty<strong>jen</strong><br />
tieto<strong>jen</strong> perusteella voi tehdä kovin luotettavia<br />
johtopäätelmiä.<br />
Valvontayksiköiden laatimien vuosittaisten valvontasuunnitelmien<br />
arviointien perusteella voidaan<br />
todeta tarkastussuunnitelmien olevan totuudenmukaisempia<br />
ja enemmän oikeaan riskinarviointiin pohjautuvia<br />
sekä yhtenäisempiä kuin näytteenottosuunnitelmat.<br />
Sen takia tarkastussuunnitelman perusteella<br />
saatua tulosta voidaan pitää merkityksellisempänä<br />
kuin näytteenottosuunnitelman perusteella saatua tulosta.<br />
Valvontayksiköiden taajama-asteen ja tarkastus-<br />
ja näytteenottosuunnitelmien toteutumisasteen<br />
välillä ei ollut riippuvuutta. Harvaan asuttu<strong>jen</strong> ja taajaan<br />
asuttu<strong>jen</strong> seutu<strong>jen</strong> välillä ei ollut eroa suunnitelmallisen<br />
elintarvikevalvonnan saatavuudessa.<br />
Uusien valvontayksiköiden muodostamiseen ja<br />
uusien organisaatioiden luomiseen käytetään luonnollisesti<br />
paljon työaikaa ja tämä työaika on pois suunnitelmallisesta<br />
valvonnasta. Valvontaan käytetyn työajan<br />
vähentyminen näkyy ennen kaikkea tarkastusten<br />
määrissä, sillä ajassa mitattuna tarkastukset vaativat<br />
enemmän työaikaa kuin näytteiden ottaminen. Aluehallintoviraston<br />
tulee seurata tarkastussuunnitelmi-<br />
158 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
en toteutumisastetta vuosittain YTA-lain mukaisten<br />
yhteistoiminta-alueiden muodostumisen edetessä,<br />
jotta voidaan havaita, mitä uusien valvontayksikkö<strong>jen</strong><br />
toiminnan aloittaminen vaikuttaa suunnitelmalliseen<br />
valvontaan. Luultavasti tarkastussuunnitelmien toteuttamisessa<br />
nähdään kasvua vasta muutamien vuosien<br />
kuluttua yhteistoiminta-alueiden muodostamisen<br />
jälkeen, kun uusiin valvontayksiköihin saadaan laadittua<br />
yhteiset toimintatavat ja toimintatavat saadaan<br />
vakiinnutettua osaksi valvontatyötä.<br />
Suunnitelmallisen elintarvikevalvonnan saatavuuden<br />
arviointi on tehty niiden luku<strong>jen</strong> perusteella,<br />
mitä kunnalliset ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköt<br />
ovat ilmoittaneet ELTU- ja VASU-tiedonkeruussa<br />
suunnitelmallisten elintarvikehuoneistotarkastusten<br />
ja viranomaisnäytteenoton toteutumisesta<br />
vuonna 2010. Valvontayksiköt laativat tarkastus- ja<br />
näytteenottosuunnitelmat riskinarvioinnin perusteella.<br />
Lapissa tarkastussuunnitelmien toteutumisasteen<br />
keskiarvo oli 69 prosenttia ja näytteenottosuunnitelmien<br />
toteutumisasteen keskiarvo oli 71 prosenttia.<br />
Koko maassa vastaavat prosenttiluvut olivat 64 ja 74.<br />
Arvioinnin tekijä<br />
Ympäristöterveydenhuollon ylitarkastaja,<br />
Matti Mattas<br />
puhelin 040 731 4648<br />
matti.mattas(at)avi.fi<br />
Tietolähteet<br />
Elintarvikelaki (23/2006).<br />
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY)<br />
N:o 178/2002 elintarvikelainsäädäntöä koskevista<br />
yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan<br />
elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta<br />
sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä<br />
menettelyistä.<br />
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY)<br />
N:o 882/2004 rehu- ja elintarvikelainsäädännön<br />
sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien
sääntö<strong>jen</strong> mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta<br />
virallisesta valvonnasta.<br />
Laki ympäristöterveydenhuollon yhteistoimintaalueesta<br />
(410/2009).<br />
Valtakunnallinen elintarvikevalvontaohjelma (EVO)<br />
2011–2014.<br />
Kunnallisen elintarvikevalvonnan ja -tutkimuksen<br />
tiedonkeruu (ELTU) vuonna 2010.<br />
Kunnan elintarvikevalvonnan raportointi (VASUraportti)<br />
vuonna 2010.<br />
Kuntien taajama-aste 31.12.2010 (Tilastokeskus).<br />
Sosiaali- ja terveysministeriön muistio 17.8.2011<br />
(Ympäristöterveydenhuollon yhteistoiminta-alueiden<br />
tilanne 8-2011).<br />
159
5.5. Eläinlääkintähuolto<br />
Johtopäätökset<br />
Lapissa vain neljäsosa eläinlääkintähuollon valvontayksiköistä järjestää eläinsuojeluvalvonnan erillisen valvontaeläinlääkärin<br />
avulla.<br />
Epäilyyn perustuvia eläinsuojelutarkastuksia tehdään asukaslukuun suhteutettuna enemmän harvaan asutuilla ja<br />
tuotantoeläinvaltaisilla alueilla kuin taajaan asutuilla alueilla.<br />
Toimenpide-ehdotukset<br />
Kaikkien ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköiden on järjestettävä valvontatehtävät joko erillisen valvontaeläinlääkärin<br />
avulla tai muuten jäävittömästi.<br />
Kuntien on otettava huomioon eläinsuojeluvalvonnan resurssitarpeen laskemisessa asukasluvun lisäksi alueen kotieläintuotantorakenne.<br />
Valvontayksiköiden on huolehdittava eläinsuojeluvalvonnan resursseista siten, että valvontaeläinlääkärin sijaisjärjestelyt<br />
toimivat myös loma-aikoina.<br />
Arviointiasetelma<br />
Arviointikriteerit Arviointikysymykset Arviointimittarit Palvelutavoitteet<br />
Eläinsuojeluvalvonnan Onko eläinsuojeluvalvonta Eläinsuojeluvalvonnan Kunnassa on erillinen<br />
saatavuus ja riittävyys järjestetty säädösten erottaminen kunnaneläin- valvontaeläinlääkäri.<br />
edellyttämällä tavalla? lääkärin muista tehtävistä.<br />
Johdanto<br />
Uudistettu eläinlääkintähuoltolaki tuli voimaan<br />
marraskuussa 2009. Eläinlääkintähuoltolain yhtenä<br />
tavoitteena on varmistaa eläinten hyvinvoinnin valvonta,<br />
josta säädetään lisäksi eläinsuojelulaissa ja<br />
eläinten kuljetuksesta annetussa laissa. Eläinlääkintähuoltolain<br />
mukaan valvonnan järjestäminen on pääsääntöisesti<br />
kuntien vastuulla ja tehtävien hoitamista<br />
varten kunnassa on oltava tarpeellinen määrä kunnaneläinlääkärin<br />
virkoja. Virat voivat olla useamman<br />
kunnan yhteisiä. Lain valmistelussa oli tavoitteena<br />
entistä selkeämmin erottaa eläinten hoitoon liitty-<br />
Onko kunnassa riittävät Epäilyyn perustuvien Suhdeluku ei ole olennaisesti<br />
resurssit eläinsuojeluvalvontaan? eläinsuojelutarkastusten pienempi kuin valtakunnallinen<br />
lukumäärän suhde kunnan keskiarvo.<br />
väestömäärään.<br />
160 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
vät eläinlääkäripalvelut ja viranomaisvalvonta. Lain<br />
toimeenpanossa painotettiin päätoimisten valvontaeläinlääkäreiden<br />
virko<strong>jen</strong> perustamista kuntiin ja<br />
yhteistoiminta-alueille luotettavan valvonnan turvaamiseksi.<br />
Valvontaeläinlääkärillä tarkoitetaan kunnaneläinlääkäriä,<br />
joka on erikoistunut valvontatehtäviin.<br />
Valvontaeläinlääkärin toimenkuva on aina paikallisesti<br />
räätälöity ja voi koostua joko yksinomaan valtion<br />
valvontatehtävistä tai lisäksi kunnallisista valvontatehtävistä.<br />
Pääsääntöisesti valvontaeläinlääkärin tehtäväkuvaan<br />
ei pitäisi kuulua eläinlääkäripalvelu<strong>jen</strong><br />
tarjoamista. Valtion varoista maksetaan kunnalle korvaus<br />
lain mukaisten valtion valvontatehtävien järjes-
tämisestä ja suorittamisesta aiheutuvista välittömistä<br />
kustannuksista. Kustannusten maksamisesta huolehtii<br />
aluehallintovirasto omalla alueellaan. Kunnan on<br />
laadittava suunnitelma eläinlääkintähuoltolain mukaisten<br />
tehtävien järjestämisestä alueellaan. Suunnitelmat<br />
laadittiin ensimmäisen kerran vuodelle 2012.<br />
Eläinsuojelulain perusteella eläinsuojelutarkastus<br />
voidaan tehdä aina kun on epäily säädösten rikkomisesta.<br />
Lisäksi tarkastuksia voidaan tehdä ilman<br />
epäilyä tietyin edellytyksin otantaperusteisesti ja<br />
ammattimaisiin tai muuten laajamittaisiin ilmoituksen-<br />
tai luvanvaraisiin kohteisiin. Paikallisesta eläinsuojeluvalvonnasta<br />
vastaavat pääsääntöisesti kunnan<br />
virkaeläinlääkärit, mutta eläinsuojelulain mukaisia<br />
toimivaltaisia viranomaisia ovat myös aluehallintovirasto,<br />
kunnan terveystarkastaja ja poliisi. Tarkastusoikeus<br />
muualla kuin kotirauhan piirissä on myös<br />
<strong>aluehallintoviraston</strong> valtuuttamalla eläinsuojeluvalvojalla,<br />
mutta hänellä ei ole oikeutta antaa määräyksiä,<br />
vaan hänen on epäkohtia havaitessaan tehtävä<br />
ilmoitus eläinsuojeluviranomaiselle. Eläinsuojelujärjestö<strong>jen</strong><br />
eläinsuojeluvalvojilla ei ole lakiin perustuvaa<br />
oikeutta tarkastusten tekemiseen ja heidän toimintaansa<br />
voidaan verrata yksityishenkilön suorittamaan<br />
neuvontaan. Tässä raportissa käytetään sanaa valvontayksikkö<br />
kuvaamaan sekä itsenäisesti että yhdessä<br />
useamman kunnan kanssa eläinsuojeluvalvonnan tehtäviä<br />
hoitavia kuntia ja yhteistoiminta-alueita.<br />
Harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuden<br />
kannalta <strong>keskeiset</strong> palvelut<br />
Eläinlääkintähuollon arviointiasetelmassa ei keskitytty<br />
harvaan asuttu<strong>jen</strong> alueiden turvallisuuden kannalta<br />
keskeisten palvelu<strong>jen</strong> näkökulmaan. Harvaan asutuilla<br />
alueilla voidaan kuitenkin olettaa olevan taajamia<br />
enemmän elintarviketuotantoa varten kasvatettavia<br />
tuotantoeläimiä, joiden terveydellä ja hyvinvoinnilla<br />
on keskeinen merkitys myös elintarviketurvallisuudelle.<br />
Vuoden 2010 valtakunnallisten valvontatieto<strong>jen</strong><br />
perusteella noin kaksi kolmasosaa epäilyyn<br />
perustuvista eläinsuojelutarkastuksista tehtiin tuotantoeläintiloilla.<br />
Lappia koskevia tietoja ei ole erikseen<br />
käytettävissä. Vuoden 2011 osalta vastaavaa arviointia<br />
ei ole vielä voitu tehdä tietojärjestelmästä puuttuvien<br />
tarkastustieto<strong>jen</strong> takia.<br />
Lähitulevaisuuden näkymät<br />
Eläinlääkintähuolto on osa ympäristöterveydenhuollon<br />
kokonaisuutta. Kunnat hoitavat ympäristöterveydenhuollon<br />
tehtäviä yksin tai yhdessä muiden kuntien<br />
kanssa ympäristöterveydenhuollon yhteistoimintaalueilla,<br />
joita vuoden 2011 alussa oli Lapissa 12. Ympäristöterveydenhuollon<br />
yhteistoiminta-alueista annetun<br />
lain toimeenpanon seurauksena vuoden 2013<br />
alussa yhteistoiminta-alueiden määrän odotetaan laskevan<br />
kuuteen. Riittävän suurilla valvontayksiköillä<br />
mahdollistetaan osaltaan valvontatehtävien jäävitön<br />
hoitaminen. Yhteistoiminta-alueilta edellytetään<br />
pääsääntöisesti vähintään 10 henkilötyövuoden resurssia<br />
ympäristöterveydenhuollon tehtäviin. Yhteistoiminta-aluetta<br />
muodostettaessa voidaan poiketa<br />
10 henkilötyövuotta vastaavasta henkilöresurssien<br />
vaatimuksesta esimerkiksi niissä tapauksissa, joissa<br />
toiminnallisen kokonaisuuden muodostaminen ei pitkien<br />
etäisyyksien vuoksi ole mahdollista.<br />
Eläinten hyvinvoinnin valvonnan toimivuus ja<br />
valvontaviranomaisten mahdollinen esteellisyys on<br />
ollut yhteiskunnallisen keskustelun kohteena viime<br />
vuosina erityisesti tuotantoeläinten hyvinvoinnin valvonnan<br />
osalta. Kaupungistuminen ja tuotantoeläinten<br />
keskittäminen entistä suurempiin yksiköihin pitävät<br />
tuotantoeläinten hyvinvointiasioita jatkuvasti esillä<br />
ja edellyttävät hyvinvointivalvonnalta riittävää osaamista,<br />
kattavuutta, puolueettomuutta ja tehokkaita<br />
toimenpiteitä havaittu<strong>jen</strong> epäkohtien korjaamisen valvonnassa.<br />
Entistä enemmän keskusteluun ovat nousemassa<br />
myös harraste- ja seuraeläinten hyvinvointiin<br />
liittyvät epäkohdat, mikä lisännee jatkossa tarkastustarvetta<br />
erityisesti taajamissa. Uusi eläinlääkintähuoltolaki<br />
ja erilliset valvontaeläinlääkärit on tarkoitettu<br />
vastaamaan tähän haasteeseen mahdollisimman tehokkaasti<br />
ja tarkoituksenmukaisesti.<br />
161
Onko eläinsuojeluvalvonta järjestetty<br />
säädösten edellyttämällä tavalla?<br />
Lapissa vain neljäsosa valvontayksiköistä on<br />
järjestänyt kahden vuoden kuluessa eläinlääkintähuoltolain<br />
voimaantulosta eläinsuojeluvalvonnan<br />
säädösten mukaisesti.<br />
Kuntien valvontaeläinlääkäritilanne vuonna 2011 esitetään<br />
yhteistoiminta-alueittain kuvassa 5.5.1. Luokittelussa<br />
käytettiin perusteena sitä, että kunnassa oli<br />
31.12.2011 erillinen valvontaeläinlääkärin virka tai<br />
valvonta hoidettiin pääsääntöisesti eläinlääkäripalveluja<br />
tarjoamattoman virkaeläinlääkärin toimesta. Satunnaiseen<br />
eläinlääkäripäivystykseen osallistumisen<br />
ei ole katsottu tässä luokittelussa olevan pääsääntöistä<br />
eläinlääkäripalvelu<strong>jen</strong> tarjoamista. Luokittelussa<br />
ei myöskään otettu huomioon sitä, oliko virka täytettynä<br />
vuoden 2011 loppuun mennessä tai oliko virka<br />
osan vuotta ilman viranhaltijaa.<br />
Lapissa vain neljäsosa valvontayksiköistä (3/12)<br />
on järjestänyt kahden vuoden kuluessa eläinlääkintähuoltolain<br />
voimaantulosta eläinsuojeluvalvonnan<br />
säädösten mukaisesti. Tulosta voidaan pitää huonona.<br />
Tulosta selittää osaltaan se, että yhteistoiminta-alueiden<br />
muodostuminen on Lapissa ollut muuta maata<br />
hitaampaa ja maantieteelliset seikat selittävät osaltaan<br />
erillisen valvontaeläinlääkärin puuttumista. Lisäksi<br />
on huomioitava, että osa kunnista aloitti uusilla ympäristöterveydenhuollon<br />
yhteistoiminta-alueilla vuoden<br />
2012 alusta. Osa aloittaa vasta 2013 alusta eikä siten<br />
ryhtynyt väliaikaisiin toimenpiteisiin erillisen valvontaeläinlääkärin<br />
rekrytoimiseksi. Näissäkin kunnissa<br />
ja valvontayksiköissä eläinsuojeluvalvonta tulee järjestää<br />
siten, ettei hallintolain mukaista esteellisyyttä<br />
ilmene. Mikäli viranhaltija katsoo olevansa perustellusta<br />
syystä esteellinen, on kunnan osoitettava hänen<br />
tilalleen esteetön eläinsuojeluvalvonnassa toimivaltainen<br />
viranhaltija. Koko maan tulos oli hyvä; yli puolet<br />
valvontayksiköistä järjesti eläinsuojeluvalvonnan<br />
säädösten mukaisesti. (Kuva 5.5.1)<br />
162 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
Kuva 5.5.1. Valvontaeläinlääkäritilanne koko maassa<br />
vuonna 2011.<br />
Valvontaeläinlääkäritilanne v. 2011<br />
Ei ole valvontaeläinlääkäriä (93)<br />
On valvontaeläinlääkäri (227)<br />
Ymp.th yhteistoiminta-alue raja<br />
Kuntaraja<br />
# Vaasa<br />
Vaasa<br />
### Pori<br />
Pori<br />
# Turku<br />
Turku<br />
# Tampere<br />
Tampere<br />
# Kemi<br />
Kemi<br />
# Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
Rovaniemi<br />
# Oulu<br />
Oulu<br />
### Hämeenlinna<br />
Hämeenlinna<br />
Hämeenlinna<br />
#<br />
Helsinki<br />
Helsinki<br />
Helsinki<br />
# Jyväskylä<br />
Jyväskylä<br />
0<br />
# Kajaani<br />
Kajaani<br />
Kajaani<br />
## Kuopio<br />
Kuopio<br />
Kuopio<br />
# Mikkeli Mikkeli<br />
Mikkeli Mikkeli<br />
# Lappeenranta<br />
Lappeenranta<br />
Lappeenranta<br />
100<br />
kilometriä<br />
Onko kunnassa riittävät resurssit<br />
eläinsuojeluvalvontaan?<br />
# Joensuu<br />
Joensuu<br />
Valvontayksiköiden välillä on eroja tehty<strong>jen</strong><br />
tarkastusten suhteessa asukaslukuun, mikä voi<br />
viitata resurssien puutteeseen joillakin alueilla.<br />
Eläinsuojelutarkastukset tallennetaan aluehallintovirastoissa<br />
tietojärjestelmään kunnista tulevien<br />
tarkastuskertomusten perusteella. Tallennetut<br />
tarkastuskertomukset koostuvat käytännössä kokonaan<br />
eläinlääkäreiden tekemistä tarkastuksista.<br />
Muiden viranomaisten tekemiä tarkastuksia ei<br />
tallenneta kattavasti tietojärjestelmään. Arviointi<br />
suoritettiin 24.1.2012 tiedossa olleen tilanteen mukaan.<br />
Valtakunnallisessa arvioinnissa verrattiin tietojärjestelmästä<br />
saatu<strong>jen</strong> tai muuten tiedossa olleiden<br />
eläinsuojelutarkastusten lukumäärää kunnan väestö-<br />
200
Taulukko 5.5.1. Lapissa tehdyt eläinsuojelutarkastukset verrattuna koko maan tarkastuksiin vuonna 2011.<br />
Kuntien keskiarvo<br />
tarkastuksia/1000 asukasta<br />
Alue Asukasluku Tarkastusten lkm (mediaani)<br />
Lappi 183 488 186 1,6 (1,2)<br />
Koko maa 5 347 269 4 204 1,4 (1,2)<br />
Lähde: Elite-järjestelmä (tiedot 24.1.2012), VTO-järjestelmä<br />
määrään, ja saatua suhdelukua verrattiin valtakunnalliseen<br />
keskiarvoon. Koska joissakin kunnissa saatu<br />
suhdeluku poikkesi huomattavasti valtakunnallisesta<br />
keskiarvosta, päädyttiin lopullisessa arvioinnissa<br />
keskimääräisen tason vertailulukuna käyttämään<br />
keskimmäistä arvoa (mediaania) eli arvoa, joka jakaa<br />
aineiston kahteen osaan ja siten kuvaa keskiarvoa<br />
luotettavammin aineiston jakautumista. Valtakunnallinen<br />
mediaaniarvo on 1,2 tarkastusta/1000 asukasta.<br />
Taulukossa 5.5.1. verrataan <strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong><br />
alueella tehtyjä eläinsuojelutarkastuksia koko<br />
maassa tehtyihin tarkastuksiin.<br />
<strong>Lapin</strong> valvontayksiköiden välillä oli eroja tehty<strong>jen</strong><br />
eläinsuojelutarkastusten suhteessa kunnan väkilukuun.<br />
(Taulukko 5.5.2.).<br />
Tuotantoeläintiloille kohdistuu muutakin eläinten<br />
hyvinvoinnin seurantaa muiden viranomaisten<br />
valvontakäyntien (esimerkiksi ELY-keskus), eläinter-<br />
Taulukko 5.5.2. Eläinsuojelutarkastukset valvontayksiköittäin Lapissa vuonna 2011.<br />
veydenhuollon, maatalouslomittajien ja teurastamon<br />
toimesta, mikä lisää todennäköisyyttä tilalle tehtävään<br />
epäilyyn perustuvaan eläinsuojelutarkastukseen. Vastaavaa<br />
kattavaa ulkopuolista seurantaa ei esimerkiksi<br />
ole yksittäisistä kaupunkiasunnoissa pidettävistä lemmikkieläimistä.<br />
On myös mahdollista, että taajamissa<br />
aktiiviset vapaaehtoiset eläinsuojeluvalvojat hoitavat<br />
merkittävän osan ilmoituksen perusteella tehtävistä<br />
käynneistä. Tällaisia käyntejä ei ole viranomaisten<br />
tietojärjestelmissä tilastoituna, mikäli ne eivät ole johtaneet<br />
epäilyyn perustuvaan viranomaiskäyntiin. Tuotantoeläintilo<strong>jen</strong><br />
määrä on otettava huomioon arvioitaessa<br />
eläinsuojeluvalvontaan tarvittavia resursseja.<br />
Valtakunnan tason tarkastelussa sellaisissa kunnissa,<br />
joissa on valvontaeläinlääkäri, tehdään suhteessa<br />
enemmän tarkastuksia verrattuna niihin kuntiin,<br />
joissa ei ole valvontaeläinlääkäriä. Käytettävissä olevan<br />
aineiston perusteella ei voida luotettavasti arvioida<br />
valvontaeläinlääkärien vaikutusta tehty<strong>jen</strong> eläin-<br />
Valvontaeläinlääkäri- Väkiluku Tarkastukset Tarkastukset/<br />
Valvontayksikkö tilanne 31.12.2010 lkm 1000 asukasta<br />
Inari - Utsjoki on 8 075 17 2,1<br />
Kemi-Simo ei 26 026 34 1,3<br />
Kittilä ei 6 183 16 2,6<br />
Kolari ei 3 839 6 1,6<br />
Kemijärvi ei 8 418 6 0,7<br />
Muonio-Enontekiö ei 4 277 6 1,4<br />
Pelkosenniemi-Savukoski ei 2 187 7 3,2<br />
Posio on 3 874 12 3,1<br />
Rovaniemi on 73 138 41 0,6<br />
Salla ei 4 162 5 1,2<br />
Sodankylä ei 8 779 6 0,7<br />
Tornio ei 34 530 30 0,9<br />
Yhteensä 183 488 186 1,0<br />
Lähde: Elite-järjestelmä (tiedot 24.1.2012), VTO-järjestelmä<br />
163
suojelutarkastusten suhteelliseen määrään Lapissa.<br />
<strong>Lapin</strong> <strong>aluehallintoviraston</strong> alueella toimi vuonna 2011<br />
vain kolme valvontaeläinlääkäriä ja heidän viroistaan<br />
kaksi oli osan vuotta ilman viranhaltijaa. Eläinsuojeluvalvontaa<br />
on tehty muiden kunnaneläinlääkärien<br />
toimesta, mutta valvonta ei ole ollut aina jäävitöntä.<br />
Lapissa oli vuonna 2011 muutenkin poikkeuksellisen<br />
huono eläinlääkäritilanne, mikä vaikutti merkittävästi<br />
ainakin kiireettömien eläinsuojelutarkastusten tekemiseen.<br />
Valtakunnallisen arvioinnin perusteella näyttää<br />
siltä, valvontaeläinlääkärin virka kunnassa lisää tarkastusten<br />
lukumäärää ja siten panostusta eläinsuojeluvalvontaan<br />
verrattuna kuntiin, joissa valvontaeläinlääkäriä<br />
ei ole.<br />
Koska perustetuilla yhteistoiminta-alueilla on<br />
usein vain yksi eläinsuojeluvalvontaa päätoimisesti<br />
tekevä valvontaeläinlääkäri, tulee hänen sijaisjärjestelynsä<br />
ottaa huomioon tarvittaessa yhteistoiminta-alueiden<br />
välisillä sopimuksilla toimivallan ja valvonnan<br />
hallintolain mukaisen esteettömyyden takaamiseksi.<br />
Arvioinnin tekijä<br />
Läänineläinlääkäri, ELL Pirkko Pirinen<br />
puhelin 0400 210 186<br />
pirkko.pirinen(at)avi.fi<br />
Tietolähteet<br />
Eläinlääkintähuoltolaki (765/2009)<br />
Eläinsuojelulaki (247/1996)<br />
Hallintolaki (434/2003)<br />
Laki ympäristöterveydenhuollon yhteistoimintaalueesta<br />
(410/2009)<br />
Elite-järjestelmä (arvioinnissa käytetyt tiedot kerätty<br />
24.1.2012)<br />
164 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011<br />
VTO-järjestelmä<br />
Epäilyyn perustuvien eläinsuojelutarkastusten määrä<br />
kasvanut, Elintarviketurvallisuusvirasto Eviran<br />
tiedote 31.5.2011<br />
Hallituksen esitys Eduskunnalle eläinlääkintähuoltolaiksi<br />
sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi 81/2009 vp<br />
Valtakunnallinen ohjelma eläinten terveyden ja<br />
hyvinvoinnin valvonnasta sekä kuntien järjestämistä<br />
eläinlääkäripalveluista (EHO) 2011-2014<br />
Ympäristöterveydenhuollon yhteistoiminta-alueiden<br />
tilanne 8-2011, Sosiaali- ja terveysministeriön muistio<br />
17.8.
Kuva- ja taulukkoluettelo<br />
Kuvat<br />
Kuva 2.1.1. <strong>Lapin</strong> kunnat ja seutukunnat asukasmäärineen 31.12.2011.<br />
Kuva 2.2.1. Väkiluvun muutos <strong>Lapin</strong> kunnissa vuodesta 2001 vuoteen 2011.<br />
Kuva 2.2.2. Muuttotase <strong>Lapin</strong> kunnissa vuoden 2011 ennakkotiedon mukaan.<br />
Kuva 2.2.3. Väestön ikärakenne Lapissa kunnittain ja koko maassa 31.12.2011.<br />
Kuva 2.2.4. Tutkinnon suorittaneiden osuudet kunnittain Lapissa vuonna 2010.<br />
Kuva 2.2.5. <strong>Lapin</strong> väestö neliökilometrin ruuduissa 31.12.2010 (tumma väri kuvaa suurta väestötiheyttä eli<br />
väestön keskittymistä).<br />
Kuva 2.2.6. <strong>Lapin</strong> kuntien taajama-aste 31.12.2010.<br />
Kuva 2.2.7. Käytettävissä oleva rahatulo (€) asuntokuntaa kohden <strong>Lapin</strong> kunnissa vuonna 2010, mediaani.<br />
Kuva 2.4.1. <strong>Lapin</strong> läänin kuntien työttömyysasteet vuonna 2011.<br />
Kuva 2.5.1. Opetustoimen nettokustannukset kunnittain Lapissa vuonna 2010.<br />
Kuva 2.5.2. Sosiaali- ja terveystoimen nettokustannukset kunnittain Lapissa vuonna 2010.<br />
Kuva 3.1.1. Valtion paikallisviranomaisten ja Kansaneläkelaitoksen palvelupisteet kunnittain Lapissa<br />
vuonna 2011<br />
Kuva 3.1.2. Palvelupisteiden lukumäärät kunnittain ja yhteispalvelupisteet Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 3.1.3. Enintään 20 km:n etäisyydellä valtion palvelupisteistä ja yhteispalvelupisteistä asuvien osuus<br />
<strong>Lapin</strong> väestöstä vuosina 2010 ja 2011.<br />
Kuva 4.1.1. 7–12-vuotiaiden perusopetuksen saavutettavuus Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 4.1.2. 13–15-vuotiaiden perusopetuksen saavutettavuus Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 4.2.1. Lukiokoulutuksen saavutettavuus kunnittain enintään10 kilometrin etäisyydellä lukiosta Lapissa<br />
vuonna 2011.<br />
Kuva 4.2.2. Lukiokoulutuksen saavutettavuus kunnittain enintään 30 kilometrin etäisyydellä lukiosta Lapissa<br />
vuonna 2011.<br />
Kuva 4.2.3. Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus kunnittain enintään 10 kilometrin etäisyydellä opetuspisteestä<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 4.2.4. Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus kunnittain enintään 30 kilometrin etäisyydellä opetuspisteestä<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 4.2.5. Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus kunnittain vähintään kolmella koulutusalalla enintään<br />
10 kilometrin etäisyydellä opetuspisteestä Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 4.2.6. Ammatillisen koulutuksen saavutettavuus kunnittain vähintään kolmella koulutusalalla enintään<br />
30 kilometrin etäisyydellä opetuspisteestä Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 4.2.7. Ammatillisen koulutuksen koulutustarjonta kunnittain Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 4.3.1. Liikunnan kokonaiskäyttömenot asukasta kohden kunnittain Lapissa vuonna 2010.<br />
Kuva 4.3.2. Liikunnan käyttö- ja kunnossapitomenot, palkat sekä avustukset <strong>Lapin</strong> kunnissa (€/as) vuonna 2010.<br />
Kuva 4.3.3. Liikunnan henkilöstö tehtävittäin (%) <strong>Lapin</strong> kunnissa vuonna 2010.<br />
Kuva 4.4.1. Kirjastoissa tarjottavat verkkoaineistot, muut kuin e-kirjat Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 4.4.2. Yleisten kirjasto<strong>jen</strong> arvio roolistaan tietoyhteiskuntatoimijana Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 4.5.1. Yleiseen kulttuuritoimeen kohdistuvat henkilötyövuodet Lapissa vuoden 2011 lopulla.<br />
Kuva 4.5.2. Yleisen kulttuuritoimen sekä museoiden, teattereiden ja orkestereiden nettokäyttökustannukset<br />
Lapissa vuonna 2009.<br />
Kuva 4.5.3. Valtionosuuden piiriin kuuluvien museoiden sijainti ja saavutettavuus enintään 30 kilometrin<br />
etäisyydellä.<br />
Kuva 4.5.4. Valtionosuuden piiriin kuuluvien teattereiden sijainti ja saavutettavuus enintään 30 kilometrin<br />
etäisyydellä.<br />
165
Kuva 4.5.5. Valtionosuuden piiriin kuuluvien orkestereiden sijainti ja saavutettavuus enintään<br />
30 kilometrin etäisyydellä.<br />
Kuva 5.1.1.1. Perheväkivaltatehtävien määrän keskiarvo vuosina 2008–2011 kunnittain Lapissa.<br />
Kuva 5.1.2.1. Hälytystehtävien toimintavalmiusajan muutos (minuuttia) kunnittain Lapissa vuosina 2008–2010.<br />
Kuva 5.1.3.1. Rikoslakirikosten (pl.liikennerikokset) määrä 10 000 asukasta kohden kunnittain<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 5.2.1.1. Pelastustoimen valistuksen ja neuvonnan tavoitettavuus (%) pelastustoimen alueen asukasmäärästä<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 5.2.1.2. Pelastustoimen järjestämien valistus- ja neuvontatilaisuuksien määrä (kpl) 1000 asukasta<br />
kohden Lapissa vuonna 2011.<br />
Kuva 5.2.1.3. Kerran vuodessa tarkastettavien kohteiden palotarkastusprosentti kunnittain Lapissa vuosina<br />
2008–2011.<br />
Kuva 5.2.2.1. Pelastustoimen hälytystehtävien määrän muutos (%) vuonna 2011 verrattuna vuoteen 2010.<br />
Määrissä ei ole huomioitu ensivastetehtäviä.<br />
Kuva 5.2.2.2. Pelastustoimen hälytystehtävien lukumäärä (kpl) Lapissa vuosina 2008–2011. Määrissä ei ole<br />
huomioitu ensivastetehtäviä.<br />
Kuva 5.2.2.3. Pelastustoimen hälytystehtävien lukumäärä (kpl) 1000 asukasta kohden Lapissa vuonna 2011.<br />
Määrissä ei ole huomioitu ensivastetehtäviä.<br />
Kuva 5.2.2.4. Pelastustoimen yleisimpien hälytystehtävien lukumäärä (kpl) Lapissa vuosina 2008–2011.<br />
Kuva 5.2.3.1. <strong>Lapin</strong> kuntien turvallisuussuunnitelmat vuonna 2011.<br />
Kuva 5.2.3.2. <strong>Lapin</strong> kuntien turvallisuussuunnitelmien (18 kpl) sisältö teemo<strong>jen</strong> mukaan vuonna 2011.<br />
Kuva 5.3.1. <strong>Lapin</strong> maanteiden toiminnallisen luokituksen ja liikennesuoritteen jakauma vuonna 2011.<br />
Kuva 5.3.2. <strong>Lapin</strong> maanteiden talvihoitoluokituksen ja liikennesuoritteen jakauma vuonna 2011.<br />
Kuva 5.3.3. Maanteillä havainnoitu<strong>jen</strong> välttävien ja huono<strong>jen</strong> ajokelien suhteelliset osuudet joulu–maaliskuun<br />
aikana eri talvihoitoluokan tiestöllä Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Kuva 5.3.4. Tienkäyttäjien tyytyväisyys (asteikko 1–5) maanteiden talvihoitoon Lapissa vuosina 2006–2011.<br />
Kuva 5.3.5. <strong>Lapin</strong> maanteiden painorajoitusten yhteispituus vuosina 1987–2011.<br />
Kuva 5.3.6. Tienkäyttäjän linjaan soitetut puhelut ja niistä välitetyt viestit (LIITO) <strong>Lapin</strong> urakoitsijoille<br />
vuosina 2005–2011.<br />
Kuva 5.3.7. Tienkäyttäjän linjaan soitetut puhelut aiheittain ja niistä välitetyt viestit (LIITO) <strong>Lapin</strong> urakoitsijoille<br />
vuosina 2005–2011.<br />
Kuva 5.4.1. YTA-lain vaatimusten täyttyminen ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköissä vuonna 2011.<br />
Kuva 5.4.2. <strong>Lapin</strong> ympäristöterveydenhuollon valvontayksiköt taajama-asteen mukaan jaoteltuna 1.1.2011.<br />
Kuva 5.5.1. Valvontaeläinlääkäritilanne koko maassa vuonna 2011.<br />
Taulukot<br />
Taulukko 2.2.1. <strong>Lapin</strong> kuntien väkilukutietoja vuosina 2010−2020.<br />
Taulukko 2.2.2. Väestön ikärakenne Lapissa ja koko maassa vuosina 2010−2011 ja ennuste vuosille 2015 ja 2020<br />
Taulukko 2.3.1. Työpaikat (alueella työssäkäyvät) toimialan mukaan (%) Lapissa ja koko maassa vuonna 2009.<br />
Taulukko 2.4.1. <strong>Lapin</strong> kuntien taloudellinen huoltosuhde (työvoiman ulkopuolella olevien ja työttömien määrä<br />
yhtä työllistä kohden) vuosina 2009−2010 ja väestöllinen huoltosuhde (alle 15-vuotiaiden ja<br />
yli 64-vuotiaiden määrä yhtä 15−64-vuotiasta kohden) vuosina 2009−2010 sekä ennuste<br />
vuosille 2015, 2020 ja 2030.<br />
Taulukko 2.5.1. <strong>Lapin</strong> kuntien taloustietoja.<br />
Taulukko 2.6. Koonta joistakin syrjäytymistä kuvaavista muuttujista vuosilta 2009−2010.<br />
Taulukko 3.1.1. Yhteispalvelupisteet kunnittain Lapissa vuosina 2002–2011.<br />
166 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
Taulukko 3.1.2. Yhteispalvelupisteet toimijoittain Lapissa vuosina 2002–2011.<br />
Taulukko 4.1.1. Oppilashuoltopalvelu<strong>jen</strong> henkilöstömitoituksen tunnusluku<strong>jen</strong> (viikkotuntia/100 oppilasta)<br />
keskiluvut lääneittäin lukuvuonna 2008–2009.<br />
Taulukko 4.1.2. Peruskoulun oppilaat sekä tehostetun tuen ja erityisen tuen oppilaat syksyllä 2011.<br />
Taulukko 4.1.3. Erityisopetukseen siirretyt peruskoulun oppilaat otto- tai siirtopäätöksen perusteen mukaan 2010.<br />
Taulukko 4.1.4. Viiden kilometrin etäisyydellä koulusta asuvien peruskouluikäisten osuus kunnittain ja seutukunnittain<br />
Lapissa vuosina 2009, 2010 ja 2011.<br />
Taulukko 4.1.5. Perusopetuksen luokkien 1–6 koulut oppilasmäärän mukaan Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Taulukko 4.1.6. Perusopetuksen luokkien 7–9 ja 1–9 koulut oppilasmäärän mukaan Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Taulukko 4.1.7. <strong>Lapin</strong> peruskouluikäisten määrä seutukunnittain vuonna 2011 ja ennuste vuosina 2013–2025.<br />
Taulukko 4.1.8. Kuljetettavien oppilaiden koulumatkat Lapissa lukuvuonna 2011–2012 ja 2010–2011.<br />
Taulukko 4.1.9. <strong>Lapin</strong> peruskoulu<strong>jen</strong> kuljetusedun saavat oppilaat, joiden kuljetus- ja odotusaika ylittää lain<br />
salliman ajan vuonna 2011.<br />
Taulukko 4.2.1. Toisen asteen koulutuksen aloittava ikäluokka (lkm) Lapissa vuosina 2010–2025 ja muutos (%)<br />
vuodesta 2010.<br />
Taulukko 4.2.2. Lukiosta enintään 10, 30 tai yli 30 kilometrin etäisyydellä asuneiden 16-vuotiaiden osuus (%)<br />
ikäluokasta <strong>Lapin</strong> seutukunnissa vuonna 2011 ja muutos (%-yksikköä) vuodesta 2009.<br />
Taulukko 4.2.3. Ammatillisen oppilaitoksen opetuspisteestä enintään 10, 30 tai yli 30 kilometrin etäisyydellä<br />
asuneiden 16-vuotiaiden osuus (%) ikäluokasta <strong>Lapin</strong> seutukunnissa vuonna 2011 ja muutos<br />
(%-yksikköä) vuodesta 2009.<br />
Taulukko 4.2.4. Niiden 16-vuotiaiden osuudet (%) ikäluokasta, joille oli tarjolla vähintään kolmen koulutusalan<br />
koulutusta enintään 10, 30 tai yli 30 kilometrin etäisyydellä ammatillisen oppilaitoksen opetuspisteestä<br />
<strong>Lapin</strong> seutukunnissa vuonna 2011 ja muutos (%-yksikköä) vuodesta 2009.<br />
Taulukko 4.2.5. Hakuvuonna ja aiemmin peruskoulun päättäneiden (lkm) hakeminen ja sijoittuminen lukioon sekä<br />
sukupuolijakauma (%) Lapissa vuonna 2011.<br />
Taulukko 4.2.6. Hakuvuonna ja aiemmin peruskoulun päättäneiden (lkm) hakeminen ja sijoittuminen ammatilliseen<br />
koulutukseen sekä sukupuolijakauma (%) Lapissa vuonna 2011.<br />
Taulukko 4.2.7. <strong>Lapin</strong> ulkopuolelle menneiden ja <strong>Lapin</strong> ulkopuolelta tulleiden opiskelijoiden osuus (%) kaikista<br />
toisen asteen oppilaitoksissa opiskelleista Lapissa vuosina 2009–2011.<br />
Taulukko 4.3.1. Kuntien liikunnan kokonaismenot, kokonaiskäyttömenot sekä liikuntapaikko<strong>jen</strong> investointimenot<br />
(€, €/as) kunnittain Lapissa vuonna 2010.<br />
Taulukko 4.3.2. Kuntien liikunta-avustusten, palkkameno<strong>jen</strong> sekä liikuntapaikko<strong>jen</strong> käyttö- ja kunnossapitomeno<strong>jen</strong><br />
kokonaismäärät (€, €/as) kunnittain Lapissa vuonna 2010.<br />
Taulukko 4.5.1. Yleiseen kulttuuritoimeen kohdistuvat henkilötyövuodet Lapissa vuoden 2011 lopulla.<br />
Taulukko 4.5.2. Yleisen kulttuuritoimen nettokäyttökustannukset (€/asukas) Lapissa vuonna 2009.<br />
Taulukko 4.5.3. Yleisen kulttuuritoimen nettokustannukset keskimäärin (€/asukas) Lapissa ja koko maassa vuosina<br />
2005–2010.<br />
Taulukko 4.6.1. <strong>Lapin</strong> kuntien nuorten ohjaus- ja palveluverkosto<strong>jen</strong> asettajatahot vuonna 2011 (mukana myös<br />
valmisteilla olevia verkostoja).<br />
Taulukko 4.6.2. Työpajo<strong>jen</strong> alle 29-vuotiaiden valmentautujien (hlö) ja valmentajien (htv) määrä Lapissa vuosina<br />
2004−2010.<br />
Taulukko 4.6.3. Etsivän nuorisotyön tavoittamien nuorten ja etsivien nuorisotyöntekijöiden määrä Lapissa vuosina<br />
2008−2010.<br />
Taulukko 4.6.4. Tahot, joiden kautta etsivä nuorisotyö tavoitti nuoret Lapissa vuonna 2010.<br />
Taulukko 4.7.1. Nuorten päihteiden käyttö Lapissa ja koko maassa eri vuosina.<br />
Taulukko 4.7.2. Yhteenveto ehkäisevän päihdetyön toteutumisesta Lapissa vuonna 2011.<br />
167
Taulukko 4.8.1. Alueellisen joukkoliikenteen määrälliset palvelutasotekijät.<br />
Taulukko 5.1.1.1. Perheväkivaltatehtävien lukumäärä Lapissa vuosina 2008–2011.<br />
Taulukko 5.1.1.2. Pahoinpitelyrikokset ikäryhmittäin asianomistajan iän mukaan Lapissa vuosina<br />
2005–2011.<br />
Taulukko 5.1.1.3. Pahoinpitelyrikosten määrä epäilty<strong>jen</strong> ikäryhmittäin Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Taulukko 5.1.1.4. Miesten osuus pahoinpitelyrikoksista epäillyistä ikäryhmittäin Lapissa vuosina 2005–2011<br />
ja muutos 2010–2011 (prosenttiyksikköä).<br />
Taulukko 5.1.1.5. Naisten osuus pahoinpitelyrikosten asianomistajista ikäryhmittäin Lapissa vuosina 2005–2011<br />
muutos 2010–2011 (prosenttiyksikköä).<br />
Taulukko 5.1.2.1. Kiireellisten ja viipymättä hoidettavien hälytystehtävien keskimääräinen toimintavalmiusaika<br />
(minuuttia) Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Taulukko 5.1.2.2. Kiireellisten ja viipymättä hoidettavien hälytystehtävien lukumäärä Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Taulukko 5.1.2.3. Kiireellisten ja viipymättä hoidettavien hälytystehtävien lukumäärä 10 000 asukasta kohden<br />
Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Taulukko 5.1.2.4. Niiden hälytystehtävien, joissa poliisipartio on paikalla, osuus tietyissä raja-arvokohdissa<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Taulukko 5.1.3.1. Rikosmäärien kehitys rikoslajeittain Lapissa vuosina 2008–2011.<br />
Taulukko 5.1.3.2. Rikoslakirikosten (pl. liikennerikokset) lukumäärä Lapissa vuosina 2005–2011.<br />
Taulukko 5.1.3.3. Rikoslakirikosten (pl. liikennerikokset) lukumäärä 10 000 asukasta kohden Lapissa vuosina<br />
2005–2011.<br />
Taulukko 5.1.3.4 Taulukko 5.1.3.4. Rikoslakirikosten (pl. liikennerikokset) selvitysaste (%) Lapissa vuosina<br />
2005–2011.<br />
Taulukko 5.2.1.1. Kerran vuodessa tarkastettavien kohteiden palotarkastusprosentti tarkastuskohteittain Lapissa<br />
vuonna 2011.<br />
Taulukko 5.2.2.1. Toimintavalmiusaiko<strong>jen</strong> toteutuminen (min) riskialueittain kiireellisissä pelastustehtävissä<br />
Lapissa vuonna 2011.<br />
Taulukko 5.3.1 Maanteiden toiminnallisen luokituksen mukaiset tiepituudet ja liikenteen kokonaissuoritteen<br />
jakauma Lapissa vuonna 2011.<br />
Taulukko 5.5.1. Lapissa tehdyt eläinsuojelutarkastukset verrattuna koko maan tarkastuksiin vuonna 2011.<br />
Taulukko 5.5.2. Eläinsuojelutarkastukset valvontayksiköittäin Lapissa vuonna 2011.<br />
168 <strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto | Peruspalvelut Lapissa 2011
<strong>Lapin</strong> aluehallintovirasto<br />
Valtakatu 2<br />
PL 8002, 96101 Rovaniemi<br />
puh. 020 636 1010<br />
www.avi.fi/lappi<br />
169 131