You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Josep Aran, Adrián Hernán i més<br />
<strong>Ucronies</strong><br />
<strong>Història</strong> alternativa<br />
Narrativa
© dels textos, els seus autors, 2018<br />
© del pròleg, Eduardo Almiñana, 2018<br />
© Scito Edicions, 2018 | www.scito.org | oficina@scitoedicions.org<br />
ISBN: 978-84-947758-4-0 | Dipòsit legal: V-336-2019<br />
Disseny de coberta: Joan Bisquert<br />
Coordinació editorial: Almudena Iglesias i Gemma Romeu.<br />
Imprès a LaImprenta CG<br />
1a edició: Febrer 2019<br />
Publicat per Fundació Scito<br />
No es permet la reproducció total o parcial d’aquest llibre, ni la seua incorporació a un sistema informàtic, ni la<br />
seua transmissió per qualsevol mitjà (electrònic, mecànic, fotocòpia, gravació o altres mètodes) sense l’autorització<br />
escrita de l’editor.
ÍNDEX<br />
Pròleg ............................................................................................................................. 7<br />
1. La llarga nit. Manel Álamo .................................................................... 9<br />
2. No ha passat res important. Adrián Hernán .................................. 15<br />
3. <strong>Història</strong> de la carn. Eduardo Almiñana ............................................ 19<br />
4. Per l’amor de Déu. Susana Gisbert ...................................................... 23<br />
5. Camarada Strela. Josep Aran ................................................................ 27<br />
6. La nòria. Cristina Chirivella ................................................................. 39<br />
7. A l’espera d’ordres. Roger Garrido ....................................................... 43<br />
8. L’armada que va triomfar. Sergi Valverde ....................................... 55<br />
9. Escriure. Paula Calabuig ........................................................................ 61<br />
10. El dia en què tornaran els clavells. Jenni Rodà ............................. 65<br />
11. La Plaça de la Bomba. Sílvia Jané Argenté ...................................... 69<br />
12. Olga. Isabel Ribes ...................................................................................... 73<br />
13. Don’t let me down. Cris García .............................................................. 77<br />
14. El trasllat. Esteban Jordán ...................................................................... 81<br />
15 .La llavor. Teresa Sanchis Labiós ........................................................... 85<br />
16. El vent del món. Georgina Álvarez ..................................................... 89<br />
17. Petroli? No, gràcies! Luis Panadero Constancio .............................. 95<br />
18. Allà on moriren tants homes. Josep Maria Calverol .................... 99<br />
19. Pere i el foc. Josep Masanas .................................................................... 105<br />
20. El cas de la desaparició de les paraules. Txell Aparicio i Vila ... 113<br />
21. Quan tot es torça. Ramon Jané Vidal ................................................. 119<br />
22. Cristòfor Colom? Àida Roans Roans ................................................. 123<br />
23. El dia que res va canviar. Carles Marimón ...................................... 127<br />
24. Llegats. Ferran D’Armengol ................................................................... 133<br />
25. La maduresa de la innocència. Xaro Cortés .................................... 139<br />
26. Les portes secretes de Barcelona. Sofía Rhei ................................ 145
Pròleg?<br />
Que el Comitè Regulador de Continguts Ofensius haja donat el seu<br />
vistiplau a aquesta publicació que ara té en les seues mans és sens<br />
dubte una gran notícia, una notícia extraordinària. I així hem volgut<br />
celebrar-ho, honrant el Més Gran i sacrificant un be en aquest dia de<br />
glòria nacional en què commemorem la victòria del nostre @Imperator_<br />
en l’OPA hostil que li va permetre per fi adquirir aquest país<br />
i arrancar-lo de les mans d’aquells paràsits que el van consumir durant<br />
anys.<br />
Una vegada llançats al mar humoristes, periodistes, escèptics,<br />
bilingües i la resta de xusma indisciplinada, la gran nació que sempre<br />
vam ser va emergir de les cendres de l’Estat de Benestar amb<br />
ganes de sacsejar-se de damunt la mediocritat. Hui, privatitzada la<br />
donació, som més competents que mai en l’exportació d’òrgans humans,<br />
el preu del metre quadrat dels habitatges en les nostres capitals<br />
ha superat el del gram de matèria fosca i l’escolarització ha sigut<br />
eradicada dels barris, la qual cosa ha possibilitat una dedicació primerenca<br />
i total a la satisfacció de les necessitats del turisme.<br />
Resulta difícil imaginar què podria haver sigut d’aquest sant<br />
país si les últimes eleccions hagueren arribat a celebrar-se, si l’article<br />
343 de la Constricció no s’haguera aplicat en la meitat del territori,<br />
si els confusos mitjans de comunicació no s’hagueren enfonsat amb<br />
l’auge dels perfils massius que ara i per fortuna, ens subministren<br />
tota la informació que necessitem conèixer —KardashianTube ja és<br />
l’únic canal disponible en bona part del planeta— o si la moneda no<br />
s’haguera substituït pel like-vinculant.<br />
- 7 -
UCRONIES. HISTÒRIA ALTERNATIVA<br />
Per a imaginar tant horror hem fet concursar alguns dels últims<br />
lliurepensadors que sobreviuen complint condemna en les masmorres<br />
del Palau de Justícia Santiago Bernabéu. Els hem demanat que<br />
ja que tant els agradava presumir de la seua imaginació, que imaginen<br />
per nosaltres, que hem prescindit d’una capacitat tan propensa<br />
al caos de la solidaritat. Aquest és el resultat, una antologia<br />
d’ucronies que esperem que servisca com a advertiment sobre el que<br />
podria haver ocorregut si els esdeveniments hagueren sigut uns altres,<br />
però que mai van ser, i mai seran.<br />
Netflix, Netflix, über alles!<br />
Eduardo Almiñana de Cózar<br />
Cronista del règim<br />
- 8 -
1<br />
La llarga nit<br />
Manel Àlamo<br />
L’any 1970 jo era una jove mestra acabada d’eixir de l’escola de Magisteri<br />
que somiava amb metàfores i sonets. En realitat hauria volgut<br />
estudiar periodisme o dedicar-me a l’escriptura, però els meus pares<br />
no ho aprovaren. Podria haver-me rebel·lat, és cert, però després del<br />
que havien patit amb el meu germà, vaig optar per acatxar el cap i<br />
seguir el camí que havien previst per a mi. Al cap i a la fi, això d’ensenyar<br />
tampoc em desagradava del tot.<br />
Com a primera destinació vaig caure en una xicoteta escola rural<br />
on acudia la xicalla de totes les poblacions que dormien a l’ombra<br />
del Penyagolosa. Pobles de gent de corbella i llegó, d’hiverns blancs<br />
i de nits eternes. Una escola que tenia dues aules, mitja pissarra i<br />
més escletxes que llibres.<br />
Paral·lelament a la trajectòria docent, les nits que la son no<br />
m’atrapava m’enfrontava a la blancor del paper i jugava a compondre<br />
rimes o a imaginar històries. El noviet que tenia en aquells anys, tot<br />
i que no crec que haguera llegit mai un llibre, considerà que els poemes<br />
eren d’una qualitat immillorable i em va animar a enviar-los a<br />
La Plana, un modest periòdic de Castelló que cada diumenge publicava<br />
una secció literària de certa anomenada. El cas és que al director<br />
del periòdic li van agradar i vam arribar a un acord per publicar-ne<br />
un cada dues setmanes.<br />
Una vesprada de novembre, Vicent Ribelles, com li deien al perio-<br />
- 9 -
UCRONIES. HISTÒRIA ALTERNATIVA<br />
dista, em va telefonar. Amb un to cerimoniós i un discurs que pecava<br />
de barroquisme, com acostumava a expressar-se la majoria d’homes<br />
de la seua edat, em va oferir un encàrrec que em va deixar amb les<br />
mans tremoloses i el cor palpitant. Segons em va contar, el redactor de<br />
cultura havia caigut malalt i, per aquest motiu, no podria realitzar<br />
l’entrevista que havia acordat amb el poeta i dramaturg Federico García<br />
Lorca, a qui acabaven d’atorgar-li el Premi Nobel de Literatura.<br />
Ribelles m’assegurà que en el diari no hi havia ningú capacitat per<br />
dur endavant aquella tasca. Que de política, de bous o de futbol qualsevol<br />
membre de la redacció podria fer-se’n càrrec; però que escriure<br />
sobre poesia... «Senyoreta Crespo, estaria disposada a desplaçar-se a<br />
València, amb totes les despeses pagades, és clar, i entrevistar García<br />
Lorca?». Vaig acceptar sense pensar-m’ho. L’obra del poeta granadí<br />
fou qui m’injectà la passió per les lletres. M’aborronaven les llunes i<br />
els cavalls d’El romancer gitano, la densa atmosfera que es respirava a<br />
La casa de Bernarda Alba o els gratacels d’El poeta en Nova York...<br />
García Lorca havia establit la seua residència a València des que<br />
havia tornat de l’exili, a final de la dècada dels quaranta. Vivia en un<br />
humil apartament a Russafa; barri que en els seixanta havia esdevingut<br />
llum i cresol de l’incipient moviment gai. No sóc capaç de<br />
descriure totes les sensacions que vaig experimentar quan Federico<br />
m’obrí la porta. Davant meu hi tenia un dels pilars fonamentals de<br />
la literatura contemporània. Tot i que l’edat i la vida li havien llaurat<br />
solcs d’amargor sobre el rostre, la mirada del poeta encara desprenia<br />
la dolçor i la innocència d’un infant. Vestia una camisa blanca decorada<br />
amb taques surrealistes i uns pantalons color vi. Una cabellera<br />
platejada orgullosament abundant i rebel li emmarcava el somriure.<br />
El vaig seguir fins al despatx. Damunt de l’escriptori descansaven<br />
quatre periòdics acuradament oberts per la part de cultura, amb<br />
diversos reportatges i articles sobre la recent concessió del Nobel.<br />
En un lloc bastant visible, a més, hi havia un telegrama del president<br />
de la República Federal i nombroses cartes de felicitacions<br />
d’amics i de gent de la cultura.<br />
- 10 -