You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Vistes de Linyola<br />
23<br />
La canonada del secà<br />
Per Vicens Mas<br />
De Bellmunt al Barranc<br />
Quan es va posar –cap allà als inicis<br />
dels anys 60- la canonada per<br />
regar el secà i que va de Bellmunt<br />
fins al Barranc, un dels trams més<br />
polèmics i perillosos que recordi –ja<br />
que hi vaig treballar- fou el del Fondo<br />
del Gatella, just abans d’arribar al<br />
subcanal.<br />
Un punt molt perillós.<br />
Com que la canonada anava una<br />
mica fonda, per poder passar per<br />
sota del Canal, en aquell tros d’aproximadament<br />
cent metres, resulta que<br />
no hi havia solera i les parets de la<br />
rasa es solien esllavissar i això feia<br />
que fos molt perillós treballar-hi i<br />
quasi ningú s’hi volia posar. I és que<br />
t’hi anaves enfonsant i la feina era<br />
teva per a poder-ne sortir, i és clar<br />
estaves més pendent de les parets,<br />
que no es deixessin anar, que no pas<br />
de treballar.<br />
Un dia quan els tubs estaven posats i<br />
només s’havien de travar, a un treballador<br />
li va caure un tros de paret al<br />
damunt, per sort no era massa gran<br />
i el vam poder treure, tot i que hi va<br />
deixar les botes i de l’ensurt que es<br />
va emportar, no va voler baixar-hi<br />
més, ja que quan es va recuperar<br />
de l’ensurt va plegar.<br />
Des d’aquell incident, que fou el més<br />
perillós que recordo, ningú s’atrevia<br />
a baixar a la rasa, encara que com<br />
que no vaig treballar-hi durant tota<br />
l’obra, ignoro si hi hagueren més<br />
ensurts.<br />
Per què els tubs s’hi poguessin<br />
aguantar i no enfonsessin, s’hi<br />
clavaven unes estaques d’uns vint<br />
centímetres de gruix i d’un metre i<br />
mig d’alçada i se’n posaven quatre<br />
per tub, dos a cada punta i llavors<br />
un bloc de ciment, i com que el tub<br />
era llarg i anaven engalzats i ben<br />
segellats, van aguantar i crec que<br />
encara segueixen aguantant.<br />
Un treball fet amb perícia.<br />
Passat el subcanal, el terra ja era<br />
més normal i com més amunt es<br />
pujava ja començava a sortir el<br />
tapàs, i allà el terra era més dur. A<br />
partir d’aleshores ja va venir una altra<br />
colla de treballadors, gent de fora o<br />
d’algun poble del costat.<br />
El que si recordo és que l’encarregat<br />
es deia Sr. Rubio, era alt i tenia els<br />
cabells blancs, i tant ell com dos<br />
paletes eren, si no ho recordo malament,<br />
de Molins de Rei. QUna hi<br />
havia un tros de canonada muntada,<br />
ell era qui entrava estirar damunt<br />
d’un carret de rodes, pansa amunt i<br />
amb un llum al cap, i amb els talons<br />
s’anava empenyent per a poder<br />
desplaçar-se per l’interior dels tubs<br />
i allà dins, s’encarregava de revisar<br />
totes les juntes de les canonades i<br />
les tapava amb tires de quitrà, tot<br />
embotint-lo per a que les juntes<br />
quedessin ben segellades.<br />
El carret de rodes portava una corda<br />
lligada i quan ell volia sortir, picava<br />
amb les sabates –on hi portava unes<br />
planxetes de ferro- als tubs i aquesta<br />
era la senyal per començar a estirar<br />
amb la corda el carret, per treure’l de<br />
dins dels tubs.<br />
Sempre he pensat que era un home<br />
especial ja que posar-se per dintre<br />
de les canonades i entrar-hi tants<br />
metres no havia de tenir por a la<br />
foscor i tampoc claustrofòbia.<br />
Cada matí ens passaven llista i el cap<br />
de setmana cobràvem. Ens pagaven<br />
a la casa de ca la Maria del Nino, davant<br />
de l’església, on hi tenia estada<br />
la secretària de la companyia.<br />
BARRET PICAT<br />
<strong>Barret</strong> <strong>Picat</strong>! Revista<br />
del nostre poble estimat,<br />
que en el teu llarg caminar<br />
records ens has portat.<br />
Tu vares començar<br />
amb gent il·lusionada<br />
que et varen saber editar<br />
i així als pinyolencs la lectura estimular.<br />
Un camí de roses segur<br />
que no et vas trobar,<br />
i entrebancs et devien posar<br />
però valenta vas ser<br />
i a la fi vas continuar.<br />
Uns t’han criticat<br />
d’altres t’han alabat,<br />
però una cosa si que és certa,<br />
i és que tu has perdurat.<br />
Per tu escriptors han passat<br />
més o menys encertats<br />
que en tu hi ha plasmat<br />
un present i passat,<br />
que has deixat immortalitzat.<br />
Un aniversari vares fer<br />
pels trenta anys celebrar<br />
i qui ho havia de dir,<br />
que a tants anys de vida<br />
hi poguessis arribar....<br />
Segueix així, publicant<br />
el present i el passat,<br />
amb escrits que fan somiar<br />
i fotografies que ens fan recordar.