El Tast de les revistes de juliol i agost 2015
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
UN TAST<br />
DE LES NOSTRES<br />
REVISTES<br />
<strong>juliol</strong>-<strong>agost</strong> 5 ANYS
Pelé, els cromos i <strong>les</strong> ciències naturals<br />
Tens un problema!<br />
PUBLICACIÓ DE ROSA SENSAT<br />
Núm. 382 - Juliol / Agost <strong>2015</strong><br />
ESCOLAR<br />
RENOVAR LA RENOVACIÓ
sumari<br />
Infància en Xarxa La formació continuada: Escola d’estiu <strong>de</strong> Rosa Sensat 2<br />
Plana oberta La bel<strong>les</strong>a és a l’abast <strong>de</strong> la mà Laura Malavasi 3<br />
Educar 0-6<br />
La documentació educativa entre mite i realitat (II)<br />
La funció cognitiva <strong>de</strong> la documentació Gino Ferri 6<br />
Bones pensa<strong>de</strong>s Reforcem vinc<strong>les</strong>, escola i municipi Núria Regincós 12<br />
Escola 0-3 La participació <strong>de</strong> <strong>les</strong> famílies Xarxa d’esco<strong>les</strong> bressol municipals <strong>de</strong> Reus 14<br />
L’entorn natural com a espai privilegiat Missi Casacuberta i Assumpta Baldrich 18<br />
Escola 3-6<br />
Caminets <strong>de</strong> poesia<br />
Una experiència literària amb els infants <strong>de</strong> cinc anys Vanesa Amat, M. Carme Bernal i Isabel Muntañá 20<br />
La participació: processos d’implicació en la vida <strong>de</strong>l centre Marta Pérez, Víctor González i Marisa Víctor 23<br />
L’entrevista Conversa amb Eugenio Navarro Infància 27<br />
Infant i societat <strong>El</strong> viatge <strong>de</strong> la Isabelle Carol Duffy 32<br />
Llibres a mans Qui menja sopes se <strong>les</strong> pensa totes: cuines <strong>de</strong> llibre Roser Ros 41<br />
<strong>El</strong> conte La llegenda <strong>de</strong>l blat <strong>de</strong> moro <strong>El</strong>isabet Abeyà 42<br />
Informacions 44<br />
Blogs, llibres i més 46<br />
sumari
50 esco<strong>les</strong> d’estiu<br />
Vetllar per l’educació <strong>de</strong>ls més petits és una característica <strong>de</strong> la renovació<br />
pedagògica. Per tant és coherent que <strong>de</strong>s <strong>de</strong> Rosa Sensat sempre s’hi hagi donat<br />
cabuda, consi<strong>de</strong>ració i importància.<br />
Les i<strong>de</strong>es pedagògiques <strong>de</strong> Fröbel, <strong>de</strong> Pestalozzi, <strong>de</strong> Montessori, <strong>de</strong> <strong>les</strong><br />
germanes Agazzi, <strong>de</strong> Decroly, <strong>de</strong> Freinet, el record d’Emili Mira, <strong>de</strong> <strong>les</strong> germanes<br />
Canals, <strong>de</strong> Leonor Serrano, <strong>de</strong> Cassià Costal i <strong>de</strong> tants d’altres, van influir<br />
<strong>de</strong>s <strong>de</strong> l’inici perquè a Rosa Sensat es parlés <strong>de</strong> l’educació <strong>de</strong>ls més petits.<br />
Ara, <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> mig segle, es pot dir que la tradició a <strong>les</strong> esco<strong>les</strong> d’estiu s’ha<br />
fet més i més gran, perquè en el<strong>les</strong> els mestres <strong>de</strong>ls petits han tingut l’oportunitat<br />
<strong>de</strong> conèixer, escoltar i dialogar amb <strong>les</strong> personalitats més rellevants <strong>de</strong> la<br />
pedagogia d’aquest perío<strong>de</strong>. A <strong>les</strong> esco<strong>les</strong> d’estiu hi han participat Irène Lezine,<br />
Mario Lodi, Francesco Tonucci, Gianni Rodari, Judit Falk, Lilianne Lurçat,<br />
Mariano Dolci, Walter Fornasa, Anna Tardos, <strong>El</strong>inor Goldschmied i una<br />
llarga llista <strong>de</strong> noms que encara es po<strong>de</strong>n trobar en els darrers programes <strong>de</strong> <strong>les</strong><br />
esco<strong>les</strong> d’estiu i en el d’aquest <strong>2015</strong>.<br />
Aquesta realitat rica i diversa ha contribuït a teixir una munió d’esco<strong>les</strong><br />
infantils que han pogut contrastar el pensament pedagògic <strong>de</strong> cada moment<br />
amb la realitat que any rere any s’anava recuperant i construint en el país.<br />
És per aquest fet que, <strong>de</strong> manera natural, molt aviat <strong>les</strong> incipients experiències<br />
d’escola bressol i parvulari van tenir un espai important en la programació <strong>de</strong><br />
l’escola d’estiu. Avui aquesta realitat és molt més ampla i fecunda que fa<br />
cinquanta anys, cosa que produeix una certa satisfacció perquè, en part, la feina<br />
feta a <strong>les</strong> esco<strong>les</strong> d’estiu ha donat fruits.<br />
Però alerta, la satisfacció en cap cas és cofoisme, perquè durant tots aquests<br />
anys hem après que sempre es pot anar més enllà, que tant la realitat d’aquí com<br />
la <strong>de</strong> fora planteja nous reptes a l’educació i amb ells noves maneres <strong>de</strong> fer <strong>de</strong><br />
mestres i <strong>de</strong> fer escola. Per tant, el que ara po<strong>de</strong>m dir és que la renovació pedagògica<br />
és un procés continu, que no acabarà mai mentre hi hagi<br />
mestres que qüestionen i es qüestionen, perquè la curiositat i el <strong>de</strong>sig d’aprendre<br />
els farà anar més enllà.
plana oberta<br />
La bel<strong>les</strong>a és a l’abast <strong>de</strong> la mà<br />
Exercicis quotidians per a una i<strong>de</strong>a <strong>de</strong> bel<strong>les</strong>a discreta<br />
i no gens cridanera<br />
Laura Malavasi<br />
205 in-fàn-ci-a<br />
És molt difícil i potser fins i tot presumptuós intentar expressar <strong>les</strong><br />
i<strong>de</strong>es que els infants es po<strong>de</strong>n construir en el transcurs <strong>de</strong>l temps entorn<br />
al concepte <strong>de</strong> bel<strong>les</strong>a. Ens sembla important fer un esforç no només<br />
per <strong>de</strong>tectar <strong>les</strong> moltes situacions en què els infants creen contextos<br />
bells, sinó també per <strong>de</strong>scobrir aquel<strong>les</strong> en què provoquen i intenten<br />
donar vida a situacions <strong>de</strong> joc i d’experiència on la bel<strong>les</strong>a es<strong>de</strong>vé un<br />
element sinònim <strong>de</strong> cura, amabilitat i atenció.<br />
Molt sovint disposar situacions en què la bel<strong>les</strong>a pugui <strong>de</strong>splegar-se<br />
en múltip<strong>les</strong> formes significa <strong>de</strong>dicar temps i cura als materials, als llocs,<br />
a la seva col·locació, a l’ordre i també al <strong>de</strong>sordre, a <strong>les</strong> relacions entre<br />
buits i plens i als diàlegs que s’hi <strong>de</strong>senvolupen, fets <strong>de</strong> parau<strong>les</strong>, <strong>de</strong><br />
mira<strong>de</strong>s varia<strong>de</strong>s i <strong>de</strong> silencis.<br />
La bel<strong>les</strong>a és també captar aquests moments en què la màgia entre<br />
el nen i el seu joc, el seu temps, el seu espai, es<strong>de</strong>vé tan personal i individual<br />
que omple <strong>les</strong> mira<strong>de</strong>s; és oferir la capacitat d’estar íntimament<br />
amb un mateix tot i viure en situacions plenament comunitàries.<br />
És ben clar que en contextos bells s’hi juga amb més plaer, així com ens<br />
sembla po<strong>de</strong>r afirmar que viure en contextos en què els adults intenten<br />
donar testimoni d’una cultura <strong>de</strong>l bell, a partir <strong>de</strong> <strong>les</strong> petites coses, pot,<br />
per <strong>de</strong>scomptat, influir i donar suport a la i<strong>de</strong>a que allò bell dóna pas al<br />
bo, al culte, a la recerca.<br />
<strong>juliol</strong> <strong>agost</strong> <strong>2015</strong><br />
3
plana oberta<br />
<strong>juliol</strong> <strong>agost</strong> <strong>2015</strong><br />
4<br />
Quan observem els infants, els seus jocs, <strong>les</strong> seves modalitats <strong>de</strong> viure<br />
i d’estar en relació amb els llocs i els materials, ens adonem <strong>de</strong> fins a<br />
quin punt els ambients i tot el que s’hi troba a dintre tenen un po<strong>de</strong>r<br />
fortament contaminant i persuasiu. És per aquesta raó que es<strong>de</strong>vé<br />
realment fonamental fer tries el més bel<strong>les</strong> i cultes possib<strong>les</strong>.<br />
La bel<strong>les</strong>a és també sentir-se lliures <strong>de</strong> po<strong>de</strong>r <strong>de</strong>smuntar costums i<br />
pràctiques en nom d’un protagonisme propi, la bel<strong>les</strong>a és <strong>de</strong>scobrir-se<br />
còmplices, adults i infants, <strong>de</strong> maneres diferents <strong>de</strong> viure i <strong>de</strong> pensar la<br />
jornada i la quotidianitat.<br />
La bel<strong>les</strong>a és divertir-se tots junts, conscients <strong>de</strong> sortir fora <strong>de</strong>ls cànons<br />
i <strong>de</strong> gaudir <strong>de</strong>l po<strong>de</strong>r impertinent <strong>de</strong> <strong>les</strong> i<strong>de</strong>es.<br />
A proposta i realització <strong>de</strong>ls infants<br />
Triar mobiliari que introdueix i insinua pensaments llunyans, diversos,<br />
que restitueix als infants <strong>les</strong> i<strong>de</strong>es <strong>de</strong> tantes maneres <strong>de</strong> ser biblioteca,<br />
taula, escriptori o mob<strong>les</strong> per al menjador pot representar la<br />
diferència, precisament a partir <strong>de</strong> l’anomenada capacitat immersiva i<br />
inci<strong>de</strong>ntal a través <strong>de</strong> la qual tots nosaltres entrem en contacte amb els<br />
efectes que ens eduquen o no, entre altres coses, cap a una i<strong>de</strong>a <strong>de</strong> bell<br />
i d’amable.<br />
in-fàn-ci-a 205
plana oberta<br />
205 in-fàn-ci-a<br />
Creiem que un possible i interessant indicador <strong>de</strong> bel<strong>les</strong>a <strong>de</strong>ls contextos<br />
educatius, com en aquest cas, és observar i <strong>de</strong>scobrir fins a quin punt<br />
i com els infants se senten lliures <strong>de</strong> moure’s en els espais i <strong>de</strong> po<strong>de</strong>r-ne<br />
disposar <strong>de</strong> <strong>de</strong>bò segons els <strong>de</strong>sitjos i <strong>les</strong> necessitats que ells mateixos<br />
senten i viuen com a urgents. Així pot passar que entrem a l’escola i<br />
trobem els infants dinant en tauletes baixes, aparentment improvisa<strong>de</strong>s,<br />
però que han buscat entre els materials i els mob<strong>les</strong> que tenien a la seva<br />
disposició.<br />
I <strong>de</strong>sprés d’algunes preguntes arribar a entendre que els infants havien<br />
estat molt actius durant tot un matí fent una mena <strong>de</strong> maqueta <strong>de</strong> la<br />
ciutat damunt <strong>de</strong> <strong>les</strong> tau<strong>les</strong> que haurien d’haver servit per al dinar i que<br />
ara estaven ocupa<strong>de</strong>s amb el seu projecte.<br />
Com ho hem <strong>de</strong> fer? La bel<strong>les</strong>a també està representada per la capacitat<br />
<strong>de</strong> reinventar situacions, <strong>de</strong> fins a quin punt estem disposats a pensar noves<br />
solucions per protegir i donar valor al propi treball.<br />
Proposar situacions bel<strong>les</strong>, amb cura, contextos essencials on la bel<strong>les</strong>a<br />
<strong>de</strong> <strong>les</strong> coses, <strong>de</strong> <strong>les</strong> relacions, <strong>de</strong> la natura, <strong>de</strong>ls espais, hi és molt<br />
present i no està amenaçada pels jocs i els materials atapeïts, condueix<br />
els infants a cultivar cadascú una i<strong>de</strong>a pròpia, individual i única d’allò<br />
bell, que s’anirà estenent i perseguint en temps i mo<strong>de</strong>s realment<br />
individuals, que cal llegir i recercar.<br />
Quan l’aspecte es<strong>de</strong>vé un element constitutiu <strong>de</strong>ls jocs i <strong>de</strong> <strong>les</strong> narracions<br />
<strong>de</strong>ls infants, molt sovint la bel<strong>les</strong>a representa un ingredient<br />
gairebé habitual i com a tal no cridaner i proclamat, sinó cultivat, com<br />
a element que ofereix una aproximació estètica a la vida i a la realitat.<br />
Aquests aspectes no po<strong>de</strong>n passar per alt als ulls <strong>de</strong>ls adults atents i<br />
observadors, ben al contrari, molt sovint fan tornar poètic el fer <strong>de</strong>ls<br />
infants. Testimonis <strong>de</strong> gestos <strong>de</strong> bel<strong>les</strong>a quotidiana. •<br />
Laura Malavasi, pedagoga i formadora<br />
Extret <strong>de</strong> Bambini, abril 2014 any XXX, revista nº 4<br />
Fotografies realitza<strong>de</strong>s al parvulari Al Cinema!, amb la gentil concessió<br />
<strong>de</strong> la Fondazione Gualandi en benefici <strong>de</strong>ls sords, Bolonya.<br />
<strong>juliol</strong> <strong>agost</strong> <strong>2015</strong><br />
5
sumario<br />
Página abierta 2<br />
Educar <strong>de</strong> 0 a 6 años La coherencia en el uso <strong>de</strong> los espacios Gema Paniagua 4<br />
Escuela 0-3 Espacios para crecer en comunidad Diana García y Eva Martínez 10<br />
Relacionarse con el espacio exterior, un <strong>de</strong>recho <strong>de</strong>l niño Marta Martínez 16<br />
Qué vemos, cómo lo contamos Imitación, representación o comprensión Xarxa Territorial d’Educació Infantil a Catalunya 23<br />
¡¡¡Ha llovido!!! Eva Sargatal 24<br />
Escuela 3-6 Un sorbo <strong>de</strong>licioso Sergio Díez 25<br />
Organización espacial<br />
Equipo <strong>de</strong> Educación Infantil y primer ciclo<br />
<strong>de</strong> Educación Primaria <strong>de</strong>l colegio Antzuola 28<br />
Infancia y salud Gemelos y escuela Rosa Sellarès 33<br />
Érase una vez Cuentos con varita mágica: Winnie, la bruja <strong>El</strong>isabet Abeyà 42<br />
Informaciones 44<br />
Libros al alcance <strong>de</strong> los niños 45<br />
Mediateca 46<br />
sumario
50 escuelas <strong>de</strong> verano<br />
Velar por la educación <strong>de</strong> los más pequeños es una característica <strong>de</strong> la renovación<br />
pedagógica. Por lo tanto, es coherente que en Rosa Sensat siempre se haya dado<br />
cabida, consi<strong>de</strong>ración e importancia a este tema.<br />
Las i<strong>de</strong>as pedagógicas <strong>de</strong> Fröebel, <strong>de</strong> Pestalozzi, <strong>de</strong> Montessori, las hermanas<br />
Agazzi, <strong>de</strong> Decroly, <strong>de</strong> Freinet, el recuerdo <strong>de</strong> Emili Mira, <strong>de</strong> las hermanas<br />
Canals, <strong>de</strong> Leonor Serrano, Cassià Costal y tantos otros influyeron <strong>de</strong>s<strong>de</strong> el principio<br />
para que en Rosa Sensat se hablara <strong>de</strong> la educación <strong>de</strong> los más pequeños.<br />
Ahora, medio siglo <strong>de</strong>spués, se pue<strong>de</strong> <strong>de</strong>cir que la tradición <strong>de</strong> las escuelas<br />
<strong>de</strong> verano se ha hecho más y más gran<strong>de</strong>, porque en ellas los maestros <strong>de</strong> los<br />
pequeños han tenido la oportunidad <strong>de</strong> conocer a las personalida<strong>de</strong>s más relevantes<br />
<strong>de</strong> la pedagogía <strong>de</strong> este período, escucharlas y dialogar con ellas. En las<br />
escuelas <strong>de</strong> verano han participado Irène Lezine, Mario Lodi, Francesco<br />
Tonucci, Gianni Rodari, Judit Falk, Lilianne Lurçat, Mariano Dolci, Walter<br />
Fornasa, Anna Tardos, <strong>El</strong>inor Goldschmied y una larga lista <strong>de</strong> nombres que<br />
aun se pue<strong>de</strong>n encontrar en los últimos programas <strong>de</strong> las escuelas <strong>de</strong> verano y<br />
en el <strong>de</strong> este <strong>2015</strong>.<br />
Esta realidad rica y diversa ha contribuido a tejer multitud <strong>de</strong> escuelas infanti<strong>les</strong>,<br />
que han podido contrastar el pensamiento pedagógico <strong>de</strong> cada momento con la<br />
realidad que año tras año se iba recuperando y construyendo en el país.<br />
Es por este hecho que, <strong>de</strong> forma natural, muy pronto las incipientes experiencias<br />
<strong>de</strong> escuela infantil y parvulario tuvieron un espacio importante en la<br />
programación <strong>de</strong> la escuela <strong>de</strong> verano. Hoy esta realidad es mucho más amplia<br />
y fecunda que cincuenta años atrás, lo cual <strong>de</strong>be hacer sentir una cierta satisfacción,<br />
porque, en parte, el trabajo hecho en las escuelas <strong>de</strong> verano ha dado<br />
frutos.<br />
Pero cuidado: la satisfacción en ningún caso es autocomplacencia, porque<br />
durante todos estos años se ha aprendido que siempre se pue<strong>de</strong> ir más allá, que<br />
tanto la realidad <strong>de</strong> aquí como la <strong>de</strong> fuera plantea nuevos retos a la educación, y<br />
con ellos nuevas maneras <strong>de</strong> hacer <strong>de</strong> maestros y escuela. Por lo tanto, lo que<br />
ahora po<strong>de</strong>mos <strong>de</strong>cir es que la renovación pedagógica es un proceso continuo,<br />
que no terminará nunca mientras haya maestros que se cuestionen y cuestionen,<br />
porque la curiosidad y el <strong>de</strong>seo <strong>de</strong> apren<strong>de</strong>r hará que vayan más allá.
escuela 3-6<br />
Un sorbo <strong>de</strong>licioso<br />
152 in-fan-cia<br />
Sergio Díez<br />
<strong>El</strong> colegio público San Martín es una escuela unitaria <strong>de</strong> la costa<br />
occi<strong>de</strong>ntal <strong>de</strong> Cantabria en la que conviven cuatro niños y dos niñas con<br />
eda<strong>de</strong>s entre los 3 y los 7 años. Tenemos la oportunidad <strong>de</strong> <strong>de</strong>sarrollarnos<br />
y compren<strong>de</strong>r lo que somos gracias, entre otras cosas, a la permeabilidad<br />
que la escuela mantiene con el lugar. La escuela no parece una<br />
escuela, el patio se fusiona con los prados y arbolados <strong>de</strong>l municipio y la<br />
gente <strong>de</strong>l lugar viene con regularidad a compartir momentos cotidianos.<br />
La realidad es más sencilla; dignémonos a analizar por qué en lugares<br />
así sin esa enseñanza escolar se apren<strong>de</strong> tanto.<br />
julio <strong>agost</strong>o <strong>2015</strong><br />
25<br />
Lo <strong>de</strong>licioso <strong>de</strong> un gesto<br />
Manuel toma un sorbo <strong>de</strong> su infusión caliente y coloca su taza sobre una<br />
mesita para seguir jugando. Cuando algo tan sencillo y cotidiano me<br />
asombró, sabía que algo importante significaba. Fue un acto sincero, propio<br />
<strong>de</strong> la vida real, natural y sin atavíos. Manuel no buscaba mi aprobación,<br />
ni mi refuerzo por «lo bien que lo había hecho». Solamente, y eso es tan<br />
revelador, quería ser fiel respondiendo a su <strong>de</strong>seo.<br />
Veo la circunstancia, y humil<strong>de</strong>mente intento proyectar. ¿Por qué no<br />
una escuela tan natural como un sorbo? ¿Una escuela don<strong>de</strong> lo que se<br />
<strong>de</strong>sea, como ese sorbo, se permita? ¿Y experiencias educativas en las que<br />
la mejor enseñanza sea que <strong>les</strong> permitamos percibirse como capaces?<br />
¿Acaso lograr autonomía y un comportamiento autorregulado difiere <strong>de</strong><br />
lo que simboliza ese <strong>de</strong>licioso sorbo?<br />
La cotidianidad en la escuela<br />
<strong>El</strong> reloj que tenemos en clase marca el tiempo, pero no el ciclo vital<br />
<strong>de</strong>l lugar, don<strong>de</strong> se escucha a la naturaleza, al pueblo, a uno mismo y<br />
a los <strong>de</strong>más. <strong>El</strong> recibimiento <strong>de</strong> las niñas y niños a las nueve y media<br />
coinci<strong>de</strong> con el momento en el que las vacas <strong>de</strong> al lado salen <strong>de</strong> la
escuela 3-6<br />
julio <strong>agost</strong>o <strong>2015</strong><br />
26<br />
estabulación al pasto. Cuando llegamos hay un tiempo para revisar los<br />
come<strong>de</strong>ros <strong>de</strong> los pájaros, regar las plantas y alimentar a los peces y a<br />
los renacuajos. Des<strong>de</strong> el primer momento <strong>de</strong> la mañana somos sensib<strong>les</strong><br />
a ver y escuchar lo que nos narra la vida, participando en ese<br />
diálogo silencioso <strong>de</strong>l cuida y serás cuidado.<br />
Este clima en la educación infantil no requiere <strong>de</strong> adornos. No son<br />
prioritarias las pantallas y or<strong>de</strong>nadores, ni los juguetes <strong>de</strong>finidos como<br />
didácticos, ni los mura<strong>les</strong> <strong>de</strong> discutible estética que inva<strong>de</strong>n los espacios<br />
<strong>de</strong> la infancia. Las pare<strong>de</strong>s no las concebimos como frontera y soporte<br />
exhibicionista <strong>de</strong> la estereotipia infantil, sino como estructuras <strong>de</strong>l<br />
edificio que queremos transformar, simbólicamente hablando, en elementos<br />
transparentes. Existe un mercado alre<strong>de</strong>dor <strong>de</strong> la educación que dificulta<br />
percibir lo que realmente <strong>de</strong>sean hacer los niños y niñas, así que,<br />
sencillamente, damos cabida a la fertilidad <strong>de</strong> la cotidianeidad, a las vivencias<br />
propias <strong>de</strong> cada uno y a los materia<strong>les</strong> natura<strong>les</strong> llenos <strong>de</strong> olores y<br />
texturas, necesitados <strong>de</strong> explorar y <strong>de</strong> otorgar significados simbólicos.<br />
in-fan-cia 152
escuela 3-6<br />
152 in-fan-cia<br />
Hoy Víctor llega veinte minutos <strong>de</strong>spués que los <strong>de</strong>más. Ha estado<br />
ayudando a su padre en el parto <strong>de</strong> una <strong>de</strong> sus vacas, y cuando llega nos<br />
explica con mucho <strong>de</strong>talle el proceso. En ese instante podríamos dar por<br />
finalizada la <strong>de</strong>scripción <strong>de</strong> la anécdota, pero, ¿y si nos preparamos para ir<br />
a ver cómo están la madre y la cría y que Víctor nos lo cuente in situ? ¿Acaso<br />
no es un suceso <strong>de</strong> la vida digno <strong>de</strong> mirar, escuchar y enternecerse?<br />
Mucho que <strong>de</strong>cir sin enseñar<br />
En este lugar las relaciones humanas se nutren <strong>de</strong> la riqueza que aporta<br />
la diversidad <strong>de</strong> los niños y niñas; luego, la i<strong>de</strong>ntidad <strong>de</strong> cada individuo<br />
se construye en un clima <strong>de</strong> relaciones en el que la persona se percibe<br />
como ser respetado, único y capaz. De este modo, establecemos unas<br />
relaciones humanas que <strong>de</strong>sbancan las relaciones jerárquicas y <strong>de</strong><br />
competición por la comprensión y la empatía entre las personas que<br />
conviven. Po<strong>de</strong>mos compren<strong>de</strong>r ese respeto y tolerancia en la actitud<br />
<strong>de</strong> cuidado y compromiso que también mantienen hacia los anima<strong>les</strong>.<br />
<strong>El</strong> pasado martes apareció en el patio una mantis religiosa. La cogieron y la<br />
metieron en un frasco con suma <strong>de</strong>lica<strong>de</strong>za. Sacaron las lupas, la observaron<br />
con asombro y Lucía nos contó que si es hembra se come al macho. Después<br />
<strong>de</strong> un tiempo <strong>de</strong> tenerla en el bote,<br />
planearon el modo <strong>de</strong> <strong>de</strong>volverla a<br />
la libertad. Jairo dijo que no quiere<br />
vivir en un vaso.<br />
Existen muchas cosas <strong>de</strong> nuestra<br />
realidad que son afortunadamente<br />
inevitab<strong>les</strong>, y nos nutrimos <strong>de</strong><br />
ellas. Estas escuelas mantienen un<br />
espacio respetuoso que brinda a<br />
las personas que en él conviven la<br />
posibilidad <strong>de</strong> formar parte<br />
activa y creadora, gracias al huerto<br />
escolar, a la participación <strong>de</strong> las<br />
familias, a la inexistencia <strong>de</strong><br />
tiempos <strong>de</strong> espera arbitrarios para entrar o salir a la calle, para beber<br />
agua o ir al servicio. Se nos hace necesario permitir cosas cotidianas en<br />
nuestro afán por ofrecer una escuela terrenal.<br />
En general, estamos necesitados <strong>de</strong> niños y niñas que vuelvan a jugar<br />
con la tierra y el agua, que trepen árbo<strong>les</strong> o que rue<strong>de</strong>n por los prados, que<br />
vuelvan a ponerse unas botas <strong>de</strong> goma para fusionarse con la lluvia. Niños<br />
y niñas que SEAN, y no tanto que <strong>de</strong>ban.<br />
Resultará una obviedad, pero no hay vínculo más estrecho que el que<br />
se establece con las personas más cercanas y con las cosas más sencillas<br />
<strong>de</strong> la vida <strong>de</strong> cada uno. Así sí fluye el bienestar en y para <strong>de</strong>sarrollarse.<br />
Podríamos engalanar la educación en su superficialidad, pero el soporte<br />
<strong>de</strong>l crecimiento personal está en lo invisible <strong>de</strong> la escuela.<br />
Por eso <strong>de</strong>fiendo que en ambientes así po<strong>de</strong>mos enseñar mucho diciendo<br />
poco. Porque, en los tiempos que corren, compren<strong>de</strong>r la educación<br />
infantil como un acto <strong>de</strong> bienestar y felicidad cotidiano parece un acto<br />
subversivo como contrapartida a la escuela artificiosa y magistral.<br />
Afortunadamente, gran parte <strong>de</strong> los profesiona<strong>les</strong> <strong>de</strong> la educación infantil<br />
<strong>de</strong>sarrollamos nuestra importante labor <strong>de</strong>fendiendo lo sencillo y fecundo<br />
<strong>de</strong> un niño trepando a un árbol, escribiendo una carta <strong>de</strong> amor, o <strong>de</strong> un<br />
sorbo <strong>de</strong>licioso <strong>de</strong> la mejor <strong>de</strong> las infusiones. •<br />
Sergio Díez, maestro<br />
julio <strong>agost</strong>o <strong>2015</strong><br />
27
PUBLICACIÓ DE ROSA SENSAT<br />
Núm. 382 - Juliol / Agost <strong>2015</strong><br />
ESCOLAR<br />
EDITORIAL<br />
50 anys <strong>de</strong> Rosa Sensat<br />
2<br />
2<br />
4<br />
RENOVAR LA RENOVACIÓ<br />
MONOGRÀFIC<br />
Renovar la renovació<br />
Què hauríem <strong>de</strong> mantenir i què hauríem <strong>de</strong> canviar <strong>de</strong> la pedagogia crítica? E. Wayne Ross<br />
Conversa distesa amb la meva gossa sobre la formació <strong>de</strong> mestres i <strong>les</strong> Esco<strong>les</strong> d’Estiu<br />
Jaume Cela<br />
Una mirada internacional a la renovació pedagògica. Enric Prats<br />
ondicions <strong>de</strong> treball, renovació pedagògica i política educativa. Joan Car<strong>les</strong> Gallego i Montse Ros<br />
Renovar <strong>de</strong>s <strong>de</strong> l’escola. Joan Domènech Francesch<br />
Renovar la formació. Decàleg a quatre mans. Ivan Febrer Bellostes i Antoni Tort Bardolet<br />
La renovació pedagògica ahir i avui. PERSPECTIVA ESCOLAR<br />
ESCOLA<br />
é, els cromos i <strong>les</strong> ciències naturals. Núria Abellán Costa, Alba Carbonell Uñó i Pere Viladot Barba<br />
Tens un problema! Laura Baldomà Monesma<br />
MIRADES<br />
Sobre el silenci o saber callar. Jordi Canel<strong>les</strong><br />
Aprendre a construir el projecte <strong>de</strong>ls projectes. David Altimir<br />
Anar a escola, paisatges <strong>de</strong>l nostre món. Antoni Tort Bardolet<br />
RESSENYES I NOVETATS<br />
Camí a l’escola. Josep Callís Franco<br />
Aprenentatge mòbil. Xavier Suñé<br />
Vaig començar a anar a escola als sis anys. Xavier Besalú<br />
Novetats. Biblioteca Rosa Sensat<br />
4<br />
6<br />
14<br />
20<br />
27<br />
34<br />
39<br />
44<br />
52<br />
52<br />
59<br />
64<br />
64<br />
66<br />
69<br />
72<br />
72<br />
74<br />
75<br />
79
2<br />
Editorial<br />
50 ANYS DE ROSA SENSAT<br />
3<br />
EE DITO RIAL<br />
<strong>juliol</strong> - <strong>agost</strong> ´15<br />
382<br />
<strong>El</strong>s Moviments <strong>de</strong> Renovació Pedagògica han estat i són<br />
una creació genuïna <strong>de</strong>l nostre país, que l’empenta, el<br />
prestigi i la tradició pedagògiques, i la inequívoca voluntat<br />
rupturista i solidària <strong>de</strong> Catalunya, van escampar per tot<br />
Espanya a <strong>les</strong> acabal<strong>les</strong> <strong>de</strong>l franquisme. Són organitzacions<br />
gesta<strong>de</strong>s, alimenta<strong>de</strong>s i gestiona<strong>de</strong>s pels mateixos mestres,<br />
geloses <strong>de</strong> la seva in<strong>de</strong>pendència, tant <strong>de</strong> <strong>les</strong> formacions<br />
polítiques i sindicals com <strong>de</strong> <strong>les</strong> diverses ortodòxies pedagògiques,<br />
generosament obertes a totes <strong>les</strong> persones<br />
que sincerament tenen ganes <strong>de</strong> millorar l’educació i la<br />
formació <strong>de</strong> la ciutadania en el seu sentit més ampli, i<br />
profundament arrela<strong>de</strong>s en el seu territori <strong>de</strong> referència,<br />
sigui la ciutat, la comarca o el país.<br />
Ni la seva obertura, ni el seu arrelament, ni el fet <strong>de</strong> sorgir<br />
<strong>de</strong> la base, signifiquen que els Moviments <strong>de</strong> Renovació<br />
Pedagògica siguin organitzacions neutres, indiferents i<br />
complaents, <strong>de</strong> cap <strong>de</strong> <strong>les</strong> maneres. Entenen l’educació<br />
com un servei públic, com una pota fonamental <strong>de</strong>ls estats<br />
<strong>de</strong>l benestar, que vetllen per garantir els drets humans<br />
universals <strong>de</strong> totes <strong>les</strong> persones, in<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>ntment <strong>de</strong> la<br />
seva condició social, econòmica o cultural. Una educació<br />
pública <strong>de</strong> qualitat, <strong>de</strong> manera que aquest suposat “dret”<br />
a la lliure elecció <strong>de</strong> centre per part <strong>de</strong> <strong>les</strong> famílies es<br />
convertís en una invocació buida <strong>de</strong> contingut perquè,<br />
com passa a d’altres països, totes <strong>les</strong> esco<strong>les</strong> tenen una<br />
qualitat equivalent (<strong>de</strong> mitjans i recursos, d’equipament<br />
i instal·lacions, <strong>de</strong> professionals...) i la millor escola és<br />
la més propera, la <strong>de</strong>l propi barri, la <strong>de</strong>l poble. Aposten<br />
per una educació que atorga la primacia absoluta a<br />
l’activitat <strong>de</strong> l’aprenent, a l’experimentació i la recerca,<br />
a la vivència; que consi<strong>de</strong>ra que <strong>les</strong> famílies són part<br />
important <strong>de</strong> l’escola i no simp<strong>les</strong> usuaris, i que el centre<br />
és una institució important <strong>de</strong>l poble, <strong>de</strong> la ciutat,<br />
<strong>de</strong>l barri; que fa una educació integral <strong>de</strong> veritat, que<br />
té cura <strong>de</strong>l vincle afectiu, <strong>de</strong> <strong>les</strong> emocions, <strong>de</strong>l cos i <strong>de</strong><br />
l’esperit, que respecta i acull l’alumnat sense restriccions.<br />
Una educació <strong>de</strong>mocràtica, que prepara a<strong>de</strong>quadament<br />
ciutadans sobirans, lliures i responsab<strong>les</strong>;<br />
una educació eficaç, que compleix el que<br />
promet, que garanteix sense embuts que<br />
tots els infants i joves assoliran aquells<br />
coneixements i competències que es consi<strong>de</strong>ren<br />
imprescindib<strong>les</strong> per anar pel món,<br />
per exercir una professió, per crear una<br />
família...; una educació justa, que posa al<br />
<strong>de</strong>scobert <strong>les</strong> causes i <strong>les</strong> implicacions <strong>de</strong><br />
<strong>les</strong> <strong>de</strong>sigualtats, que <strong>de</strong>nuncia i combat <strong>les</strong><br />
discriminacions, que s’ocupa <strong>de</strong> produir i<br />
reproduir una cultura més universal, més<br />
funcional i més científica.<br />
Rosa Sensat, el primer d’aquests moviments<br />
<strong>de</strong> renovació pedagògica, creat ara<br />
fa justament 50 anys, encara hi és. Amb<br />
més <strong>de</strong> 1.100 socis, encarant la celebració<br />
<strong>de</strong> la cinquantena Escola d’Estiu, acollint<br />
diversos grups <strong>de</strong> treball, centrats cadascun<br />
d’ells en una matèria, una etapa, un<br />
tema...; amb una biblioteca dipositària <strong>de</strong>l<br />
millor que s’ha fet en aquest país en l’àmbit<br />
educatiu, i atenta a totes <strong>les</strong> innovacions<br />
que floreixen, que té cura, a més, d’orientar<br />
i analitzar críticament la literatura infantil<br />
i juvenil que es publica; amb un seguit <strong>de</strong><br />
publicacions i <strong>revistes</strong>, com la que teniu<br />
a <strong>les</strong> mans, organitzant <strong>de</strong>bats i jorna<strong>de</strong>s,<br />
essent presents tant en els mitjans <strong>de</strong> comunicació<br />
com en <strong>les</strong> xarxes socials, amb<br />
l’ànim <strong>de</strong> ser testimonis vivents <strong>de</strong> bona<br />
pedagogia i d’intervenir activament en el<br />
<strong>de</strong>bat públic.<br />
Rosa Sensat no ha estat immune al <strong>de</strong>clivi<br />
<strong>de</strong> <strong>les</strong> institucions en general, a <strong>les</strong> urpa<strong>de</strong>s<br />
<strong>de</strong> la profunda crisi econòmica que ens<br />
assola, a la <strong>de</strong>sorientació i <strong>les</strong> incerteses<br />
que aquests temps líquids propicien. Però<br />
encara hi és. Amb ganes <strong>de</strong> revaloritzar la<br />
proximitat i la fisicitat en el <strong>de</strong>senvolupament<br />
professional <strong>de</strong>ls mestres; volent<br />
donar sentit a aquel<strong>les</strong> experiències i<br />
pràctiques que valen la pena i <strong>de</strong>smuntant<br />
argumentadament aquel<strong>les</strong> mo<strong>de</strong>s flonges,<br />
enlluernadores i passatgeres; posant al dia<br />
el bagatge <strong>de</strong> bona pedagogia que s’ha<br />
acumulat al llarg <strong>de</strong>l segle XX tant a Catalunya<br />
com a la resta <strong>de</strong>l món, oblidat per<br />
aquest gavadal <strong>de</strong> formalismes, novetats<br />
contínues i gurus mediàtics.<br />
Com explica Maria Antònia Canals, una <strong>de</strong><br />
<strong>les</strong> fundadores <strong>de</strong> Rosa Sensat, els canvis<br />
profunds, els que arrelen, els que valen la<br />
pena, són inevitablement lents. Com per a<br />
totes <strong>les</strong> utopies, en coneixem la direcció<br />
–com una estrella polar– però no el camí,<br />
que haurem d’anar fent, probablement<br />
no pas com l’havíem somniat i planificat,<br />
sinó superant els obstac<strong>les</strong> que se’ns presentin<br />
i fent alguna marrada, amb passió<br />
i esperança.<br />
Rosa Sensat, 50 anys <strong>de</strong>sprés, encara hi és<br />
i us convida a tots els qui compartiu anhels<br />
i esperances a formar-ne part...
20<br />
Potser cal començar aquest article expressant una inquietud, més que no pas una certesa,<br />
sobre la vigència <strong>de</strong> l’expressió «renovació pedagògica», no tant pel seu significat<br />
—això també— com per <strong>les</strong> formes que adopta en el panorama educatiu d’arreu. A més,<br />
convé remarcar la diferència amb una altra expressió molt connectada, com la <strong>de</strong> «reforma<br />
educativa», que, tot i semblar sinònimes, po<strong>de</strong>n arribar a ser antagòniques.<br />
Una mirada internacional a la renovació<br />
pedagògica<br />
ENRIC PRATS<br />
Professor <strong>de</strong> Pedagogia Internacional<br />
Universitat <strong>de</strong> Barcelona<br />
En realitat, l’educació no ha estat mai<br />
protegida, ben al contrari, <strong>de</strong> gurus i salvadors<br />
que han proposat mil i una solucions<br />
amb seng<strong>les</strong> receptes miraculoses. Pitjor<br />
encara, estem assistint a la proliferació <strong>de</strong><br />
reformistes sobrevinguts, a banda <strong>de</strong>ls <strong>de</strong><br />
butlletí oficial, que, amb noms diferents,<br />
proposen pedagogies invisib<strong>les</strong> (Basil<br />
Bernstein ja en va <strong>de</strong>nunciar els excessos):<br />
pedagogies expandi<strong>de</strong>s, pedagogies<br />
inverti<strong>de</strong>s, pedagogies sistèmiques, i tots<br />
aquells adjectius que la imaginació humana<br />
pugui arribar a crear. La tecnologia ha estat<br />
sovint, però no sempre, el motor d’aquesta<br />
renovació metodològica que sol quedar<br />
limitada als processos d’aprenentatge o a<br />
<strong>les</strong> estratègies didàctiques, sense alterar,<br />
però, <strong>les</strong> condicions d’aquests processos<br />
o <strong>les</strong> particularitats contextuals on es<br />
duen a terme <strong>de</strong>termina<strong>de</strong>s innovacions<br />
didàctiques. No en po<strong>de</strong>m dubtar, <strong>de</strong> <strong>les</strong><br />
bones intencions, però en educació potser<br />
cal procedir també amb altres caute<strong>les</strong> i,<br />
sobretot, amb criteris.<br />
A banda d’això, els darrers anys, <strong>les</strong> reformes,<br />
no pas la renovació, en pedagogia<br />
vénen <strong>de</strong> bracet <strong>de</strong> lí<strong>de</strong>rs d’opinió, altament<br />
mediatitzats, alguns <strong>de</strong>ls quals educadors<br />
d’origen, que inun<strong>de</strong>n planes <strong>de</strong> premsa<br />
i ví<strong>de</strong>os a Internet, amb una parròquia<br />
força extensa que segueix cegament els<br />
seus escrits i xerra<strong>de</strong>s, però que amb la<br />
paraula fàcil entabanen el menys <strong>de</strong>spistat.<br />
Així mateix, emmirallats en els informes<br />
d’organismes internacionals, aparentment<br />
neutrals amb <strong>les</strong> seves recomanacions tècniques,<br />
aquesta opinionitis generalitzada<br />
sobre els canvis que necessita l’educació<br />
contamina mitjans <strong>de</strong> comunicació i lí<strong>de</strong>rs<br />
polítics, en un cercle que acaba pressionant<br />
famílies i professionals <strong>de</strong> l’educació.<br />
Informes com els <strong>de</strong> PISA arrengleren<br />
moltes <strong>de</strong> <strong>les</strong> pràctiques pedagògiques<br />
d’avui i, malgrat els <strong>de</strong>tractors, dibuixen<br />
un panorama educatiu que no encaixaria<br />
precisament en la <strong>de</strong>finició ortodoxa <strong>de</strong> la<br />
renovació pedagògica, però que certament<br />
està modificant <strong>les</strong> pràctiques <strong>de</strong> l’aula.<br />
En tenim un exemple en <strong>les</strong> revàli<strong>de</strong>s <strong>de</strong><br />
4t d’ESO, que po<strong>de</strong>n modificar el caràcter<br />
basal <strong>de</strong> l’Educació Secundària Obligatòria<br />
i convertir-la en una cursa per obtenir els<br />
millors resultats.<br />
La dificultat primera, per tant, consisteix<br />
a i<strong>de</strong>ntificar precisament el concepte <strong>de</strong><br />
renovació pedagògica i acordar l’àmbit concret<br />
sobre què es vol renovar exactament.<br />
Potser hi po<strong>de</strong>m encabir, en els moviments<br />
<strong>de</strong> renovació pedagògica, aquel<strong>les</strong> agrupacions<br />
lliures <strong>de</strong> professionals <strong>de</strong> l’educació,<br />
in<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nts <strong>de</strong> governs i altres agents<br />
socials, com sindicats <strong>de</strong> classe i partits<br />
polítics, uns moviments preocupats per<br />
Bellaterra. Porxo <strong>de</strong> la Universitat Autònoma <strong>de</strong> Barcelona.<br />
la millora i la innovació educativa que,<br />
més enllà <strong>de</strong> la revisió <strong>de</strong> <strong>les</strong> condicions<br />
laborals immediates, solen preocupar-se <strong>de</strong><br />
promoure el <strong>de</strong>bat pedagògic, la recerca<br />
educativa, la formació <strong>de</strong>l professorat i la<br />
divulgació social <strong>de</strong> la seva tasca.<br />
Això que sembla fàcil <strong>de</strong> <strong>de</strong>finir no ho és<br />
tant quan hem d’establir el cens <strong>de</strong>ls qui<br />
que<strong>de</strong>n dins i fora <strong>de</strong> la <strong>de</strong>finició. En un<br />
sentit estricte, la renovació pedagògica<br />
s’ha bastit d’associacions, iniciatives o<br />
moviments que han buscat mo<strong>de</strong>ls alternatius<br />
a l’educació existent, una mena <strong>de</strong><br />
contramoviments (counter-r movement),<br />
que han trobat multitud d’expressions per<br />
i<strong>de</strong>ntificar-s’hi, com ara el d’esco<strong>les</strong> cooperatives,<br />
d’educació nova, escola mo<strong>de</strong>rna,<br />
educació activa, esco<strong>les</strong> lliures, educació<br />
popular, seguits per tota la cordada d’esco<strong>les</strong><br />
d’autor (Montessori, Decroly, Steiner,<br />
Waldorf, etc.).<br />
Per tant, parlem <strong>de</strong> la renovació pedagògica<br />
“<strong>de</strong> base”, promoguda i li<strong>de</strong>rada per<br />
moviments <strong>de</strong> professionals que busquen la<br />
millora educativa per mitjà <strong>de</strong> la innovació<br />
a l’aula, però també <strong>de</strong>l canvi <strong>de</strong> <strong>les</strong> condicions<br />
<strong>de</strong>l context, en un intent <strong>de</strong> posar<br />
en solfa el seu compromís professional.<br />
En aquest sentit, el mapa <strong>de</strong> la renovació<br />
21<br />
MM ONOGRÀ FIC<br />
<strong>juliol</strong> - <strong>agost</strong> ´15<br />
382
22<br />
pedagògica <strong>de</strong>s d’una perspectiva internacional<br />
no és fàcil <strong>de</strong> dibuixar, atesa la gran<br />
diversitat d’expressions que volen mostrar<br />
un mateix concepte. Mirarem una forma més<br />
tradicional o coneguda, la que ens prové <strong>de</strong>ls<br />
moviments d’Itàlia i França com a seqüe<strong>les</strong><br />
<strong>de</strong> l’Escola Nova, i una <strong>de</strong> més recent que<br />
associa renovació pedagògica amb moviments<br />
socials i activisme a la xarxa.<br />
dues dèca<strong>de</strong>s <strong>de</strong> feixisme i guerra, serviria<br />
<strong>de</strong> punt d’arrencada d’un moviment que<br />
encara combrega amb els postulats <strong>de</strong><br />
l’escola mo<strong>de</strong>rna, sempre <strong>de</strong>s d’una visió<br />
laïcista <strong>de</strong> l’educació.<br />
Així, l’MCE assumeix <strong>de</strong> manera renovada,<br />
en els seus estatuts aprovats el 2011, els<br />
principis freinetians, que en termes didàctics<br />
significa apostar per la centralitat <strong>de</strong>l<br />
Petjada i actualitat <strong>de</strong> l’Escola Nova<br />
subjecte i la valoració <strong>de</strong> la i<strong>de</strong>ntitat <strong>de</strong><br />
cadascú; la relació interpersonal; la relació<br />
acaben Sota confluint el paradigma en la vida <strong>de</strong> l’Escola <strong>de</strong> <strong>les</strong> famílies Nova, la Estic amb d’acord el context, amb tu. en Però termes tenim <strong>de</strong> un pertinença problema.<br />
i En participació; el cas <strong>de</strong> l’ensenyament la relació amb primari, el conjunt els<br />
i en dècada la societat. <strong>de</strong> 1960 Des d’aquest va viure punt l’aparició <strong>de</strong> vista, <strong>de</strong><br />
tenir moviments els coneixements que, iniciats bàsics a que Itàlia permetin i França, i <strong>les</strong> <strong>de</strong>l mestres planeta; són la generalistes, introducció han <strong>de</strong>ls <strong>de</strong> processos saber<br />
entendre s’acolliren el que a l’etiqueta està passant <strong>de</strong> l’Escola és clau per Nova. una <strong>de</strong> mica renovació <strong>de</strong> tot. en En l’educació, el cas <strong>de</strong> Secundària, i la formació<br />
donar Així, resposta històricament, als <strong>de</strong>bats el típics Movimento <strong>de</strong> la nostra di Cooperazione<br />
com Educativa ara si té sentit, (MCE) per ha exemple, capitalitzat més especialistes. A vega<strong>de</strong>s arriben a uns<br />
cada permanent vegada són <strong>de</strong>l professors professorat. o professores<br />
societat,<br />
allargar la renovació l’edat pedagògica <strong>de</strong> jubilació. italiana, Aquests amb són una nivells En aquest <strong>de</strong> superespecialització sentit, la carta programàtica exagerats <strong>de</strong><br />
els coneguda <strong>de</strong>bats <strong>de</strong> influència la nostra al societat nostre país. als quals Nascut que l’MCE obli<strong>de</strong>n es que troba a l’ensenyament renovada el secundari Manifesto<br />
la ciutadania com a rèplica haurà <strong>de</strong> la <strong>de</strong> pedagogia donar resposta. d’inspiració hauran Pedagogico d’ensenyar <strong>de</strong>l Movimento no només <strong>de</strong> allò Cooperazione que han<br />
Avui catòlica, a Catalunya corrent i a dominant Espanya, el a <strong>2015</strong>, la Itàlia si <strong>de</strong> estudiat Educativa, a la universitat <strong>de</strong> 2013 sinó, (http://www.mce-fimem.it/chi-siamo/manifesto-pedagogico/),<br />
properes (geografia, història i<br />
probablement,<br />
agafem la postguerra, la seva població i sota la i projectem inspiració <strong>les</strong> <strong>de</strong> dinàmiquenet,<br />
amb actuals la i<strong>de</strong>a migratòries <strong>de</strong> la cooperació i <strong>de</strong> natalitat com a probablement que expressa alguna la voluntat altra ciència <strong>de</strong> contribuir social com en<br />
Frei-<br />
assignatures<br />
i mortalitat, ban<strong>de</strong>ra, es i <strong>de</strong> pot Dewey, comprovar amb que els d’aquí postulats a l’economia la construcció o la política, d’una per societat posar només “<strong>de</strong>mocràtica,<br />
lliure Com i oberta creus que al canvi”, hauria <strong>de</strong> recuperant ser la<br />
dos<br />
10 <strong>de</strong>mocràtics anys hi haurà i activistes, un 30% menys l’MCE <strong>de</strong> va joves ser un exemp<strong>les</strong>).<br />
<strong>de</strong> revulsiu 30 a 40 per anys. a la Això pedagogia serà així. <strong>de</strong>l O tens moment. un formació els postulats d’aquest inicials professorat que van per donar ensenyar carta<br />
xoc immigratori o tindrem un terç menys economia? d’i<strong>de</strong>ntitat al moviment.<br />
<strong>de</strong> <strong>El</strong>s gent inicis en el <strong>de</strong>l grup moviment d’edat més arrenquen, productiu, ja el<br />
amb 1951, més capacitat d’unes troba<strong>de</strong>s regenerar <strong>de</strong> mestres, renda. I autoanomenats<br />
tindrem treballadors un problema: <strong>de</strong> finalment la cultura, d’espigolar manté els necessitat grans temes d’adoptar que segur una mirada que<br />
<strong>El</strong>s En plans seva d’estudi <strong>de</strong>claració <strong>de</strong>l Magisteri programàtica, haurien l’MCE<br />
a<strong>les</strong>hores<br />
la caixa d’etapes general educatives <strong>de</strong> la seguretat diverses, social clarament anirà estaran global en sobre el <strong>de</strong>bat els problemes els propers educatius, cinquanta que<br />
veient insatisfets que els ingressos amb la situació van caient existent. i que la La anys. tenen Al voltant la seva d’aquests arrel en la grans situació temes política, hi<br />
<strong>de</strong>spesa implicació, va augmentant. a més, <strong>de</strong> Paral·lelament, sectors universitaris en hauria social d’haver i econòmica, els coneixements la qual cosa d’economia<br />
treballar i política sempre més bàsics <strong>de</strong> manera que permetin activa i tenir coope-<br />
significa<br />
aquests donava 10 a o <strong>les</strong> 20 anys troba<strong>de</strong>s propers, un genuí la població aire <strong>de</strong><br />
<strong>de</strong> cooperació, 65 anys, que completat avui és més el 16 endavant o el 17% amb una rativa, opinió dues una dimensions mica fonamentada que no es sobre po<strong>de</strong>n<br />
<strong>de</strong>l la total, participació passarà a <strong>de</strong> ser pares el 33%. i mares i altres aquestes separar. problemàtiques. És un activisme Aquest exemplifica seria un<br />
agents educatius. La taca es va estendre plantejament amb claredat que la voluntat jo avalaria. <strong>de</strong> transformar L’altre seria <strong>de</strong>s<br />
Aquest amb una coneixement certa rapi<strong>de</strong>sa és molt a partir bàsic, <strong>de</strong> i la es dècada<br />
<strong>de</strong> a 1960. través <strong>de</strong> piràmi<strong>de</strong>s i <strong>de</strong> pro-<br />
i que molts l’estudiïn. reformadors <strong>El</strong>s mo<strong>de</strong>ls l’escola matemàtics que prete-<br />
agafar <strong>de</strong> baix, un manual <strong>de</strong>s <strong>de</strong> d’economia la base, ben micro al contrari i macro <strong>de</strong><br />
comprova<br />
jeccions <strong>de</strong>mogràfiques que són discutib<strong>les</strong><br />
Les perquè consignes probablement eren ben tindrem clares: l’infant, xocs estan <strong>de</strong> tan llei lluny i <strong>de</strong>crets la vida poc real o gens que consensuats<br />
més aviat<br />
que nen po<strong>de</strong>n canviar aparèixer l’educació en aquests <strong>de</strong>s <strong>de</strong> manuals dalt, a cop<br />
migratoris. com a centre Però si d’atenció; tens xocs migratoris, la recerca, els com podrien ni volguts. generar un cert refús. En canvi,<br />
has a d’integrar. mèto<strong>de</strong> <strong>de</strong> Si treball; vénen els l’esperit immigrants, crític és i la em sembla que si a <strong>les</strong> esco<strong>les</strong> es partís<br />
per racionalitat, l’interès social, com per a actituds l’interès econòmic. que inspiren <strong>de</strong>ls Aquesta grans àmbits dinàmica temàtics <strong>de</strong> baix que a dalt han s’expressa afectat<br />
també els darrers en l’etiqueta 20 anys <strong>de</strong> i que “pedagogia continuaran popu-<br />
Com l’acte que educatiu; no hem tingut la <strong>de</strong>mocràcia, fills... necessitem com a context<br />
i manera Però <strong>de</strong> aquests treballar. immigrants <strong>El</strong> <strong>de</strong>scobriment els afectant lar” que la nostra acompanya societat, encara l’ensenyament molts <strong>de</strong>ls<br />
immigrants!<br />
hem <strong>de</strong> <strong>de</strong> Freinet, rebre bé. juntament amb un diagnòstic podria seus tenir actes resultats i documents la formació i que també <strong>de</strong> la es<br />
negatiu <strong>de</strong> l’herència rebuda <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> ciutadania. veu recollit Per en exemple, algunes parlar <strong>de</strong> <strong>les</strong> <strong>de</strong>l seqüe<strong>les</strong> futur a<br />
27<br />
MMONOGRÀFIC<br />
maig - juny ´15<br />
381<br />
28<br />
<strong>de</strong>mogràfic europeu, i català i espanyol,<br />
és clau per entendre d’on venim i cap a<br />
on anem. Això té relació <strong>de</strong> manera molt<br />
directa amb l’economia perquè el sistema<br />
és un sistema <strong>de</strong> repartiment en què els<br />
que treballen paguen als que s’han jubilat<br />
perquè els que s’han jubilat abans pagaven<br />
als que s’havien jubilat prèviament. Això<br />
és un compromís intergeneracional. Hi ha<br />
altres sistemes <strong>de</strong> pensions, però aquí,<br />
per raons històriques i pel mo<strong>de</strong>l social<br />
europeu, tenim un sistema <strong>de</strong> repartiment.<br />
Però què passa quan el repartiment falla<br />
perquè els que estan a sota són menys<br />
que els que estan a dalt o guanyen menys?<br />
Aquesta discussió em sembla crítica per<br />
al futur <strong>de</strong>l país. Crítica perquè afecta<br />
<strong>les</strong> pensions, <strong>les</strong> migracions, la natalitat,<br />
Angeleta Ferrer i Sensat i Marta Mata.<br />
etc. Quan discuteixes això, sempre es<br />
pregunta: i no po<strong>de</strong>m tenir més fills? Jo<br />
l’estranger, sóc un aban<strong>de</strong>rat com és el d’una cas <strong>de</strong>l política Movimiento natalista<br />
Cooperativo que mereixi <strong>de</strong> Escuela aquest nom Popular, i no implantat el que s’ha<br />
a Espanya, fet en aquest també país, ha on fet no seva hi ha l’etiqueta hagut mai<br />
<strong>de</strong> una <strong>les</strong> “comunitats política d’aquesta d’aprenentatge” mena. <strong>El</strong>s suecs i que se<br />
obre n’han encara sortit, més els francesos el camp d’acció se n’han <strong>de</strong> sortit... la<br />
renovació amb polítiques pedagògica. natalistes molt agressives.<br />
La discussió, per tant, s’ha <strong>de</strong> centrar en<br />
Actualment, l’equilibri l’MCE entre la compta immigració amb que uns hem 500 <strong>de</strong><br />
socis tenir, i s’organitza la natalitat <strong>de</strong> manera que convé, territorial, el paper amb <strong>de</strong><br />
17 la grups dona escampats en el mercat per Itàlia <strong>de</strong> treball i una i <strong>de</strong>sena el suport<br />
<strong>de</strong> a grups la família, temàtics l’allargament que abracen <strong>de</strong> àmbits l’esperança <strong>de</strong><br />
treball <strong>de</strong> vida... diversos, Tot <strong>de</strong>s això <strong>de</strong> passa la primera perquè infància tens una<br />
a la piràmi<strong>de</strong> interculturalitat, <strong>de</strong>mogràfica passant per “x”. la Al música, voltant<br />
la recerca d’aquesta o la història, discussió amb pots una articular intensitatun<br />
variable conjunt i una importantíssim presència a Internet <strong>de</strong> <strong>de</strong>bats encara sobre poc el<br />
activa. mercat Segueix <strong>de</strong> treball, publicant participació la històrica femenina, revista<br />
Cooperazione allargament Educativa, <strong>de</strong> l’edat que <strong>de</strong> ara jubilació, edita l’empresgració<br />
Erickson i productivitat. (erickson.it), també Per tant, disponible <strong>de</strong>s <strong>de</strong>l<br />
immi-<br />
en versió punt <strong>de</strong> electrònica, vista <strong>de</strong> la i <strong>les</strong> formació col·leccions <strong>de</strong>ls «Qua<strong>de</strong>rni<br />
tindria di Cooperazione més sentit agafar Educativa» pocs i temes «Biblio-<br />
que<br />
mestres<br />
teca fessin di lavoro que <strong>de</strong>ll’insegnante», els mestres, en publica<strong>de</strong>s explicar-los,<br />
per tinguessin l’editorial Junior la percepció (edizionijunior.com). que ells mateixos Un<br />
repàs entenen <strong>de</strong>ls catàlegs més bé respectius el que està ens passant dóna una i, per<br />
i<strong>de</strong>a tant, <strong>de</strong> <strong>les</strong> ho preocupacions po<strong>de</strong>n transmetre <strong>de</strong>ls cooperativisti<br />
als nens.<br />
italians, que apleguen els temes clàssics,<br />
com <strong>El</strong> ara que la impera, lectoescriptura, però, no és <strong>les</strong> tant matemàtiques aquest punt <strong>de</strong><br />
o <strong>les</strong> vista ciències, globalitzador però també que proposes els temes que vincula més<br />
actuals, l’àmbit com social la amb interculturalitat l’econòmic i el o fins polític, i tot sinó<br />
l’educació un punt financera. <strong>de</strong> vista més economicista <strong>de</strong> l’ensenyament<br />
<strong>de</strong> l’economia. Avui es parla molt<br />
d’educació financera, d’emprenedoria... Ara<br />
s’ha substituït l’educació per a la ciutadania<br />
per l’emprenedoria i l’educació financera.<br />
Jo diria que no són incompatib<strong>les</strong>. Un<br />
altre bloc que els mestres <strong>de</strong>l futur segur<br />
que han <strong>de</strong> conèixer és l’impacte <strong>de</strong> <strong>les</strong><br />
<strong>de</strong>cisions financeres en <strong>les</strong> persones.<br />
Què passa als anys noranta i als 2000 en<br />
aquest país? Quan entrem a l’euro, simplement<br />
els tipus d’interès es col·lapsen.<br />
A mitjans <strong>de</strong>ls noranta una hipoteca era<br />
al 18% i vuit anys <strong>de</strong>sprés al 2,5%. Fes<br />
quatre números i resulta que comprar és<br />
més barat que llogar, doncs compro. I si<br />
a sobre el banc m’ho presta, ja pagaré,<br />
si el banc creu que pagaré. Què passa?<br />
Que quan tu sumes una <strong>de</strong>cisió que és<br />
perfectament racional per a una persona<br />
La que projecció és <strong>de</strong> Cerdanyola internacional i que <strong>de</strong> ha l’MCE fet aquests<br />
concreta números en i la tens seva milions implicació <strong>de</strong> famílies en la Fe<strong>de</strong>ració<br />
el mateix Internacional i el país <strong>de</strong> globalment Moviments d’Escola comença a<br />
que fan<br />
Mo<strong>de</strong>rna invertir (FIMEM), i a donar crèdit creada per el 1957 sobre <strong>de</strong>ls com seus a<br />
paraigua recursos d’una i s’ha quarantena d’en<strong>de</strong>utar <strong>de</strong> amb moviments l’exterior,<br />
Freinet tens un i <strong>de</strong> problema. pedagogia <strong>El</strong> popular que era escampats molt racional<br />
pel individualment, món, sobretot a quan Europa fas (Suècia, el sumatori Alemanya,<br />
un <strong>de</strong>sastre Àustria, col·lectiu. Bèlgica, Portugal, Aquest és Suïssa, un <strong>de</strong>ls<br />
és<br />
a més problemes d’Itàlia, <strong>de</strong> França l’economia: i Espanya), el <strong>de</strong> la però relació<br />
també <strong>de</strong> la a microeconomia Amèrica (Mèxic, amb Brasil, la macro, Canadà), <strong>de</strong>ls<br />
Àfrica interessos (la majoria individuals <strong>de</strong> països i <strong>de</strong>ls francòfons) col·lectius: i si<br />
Japó. tothom La FIMEM estudiés organitza a la universitat periòdicament acabaríem<br />
<strong>les</strong> tenint troba<strong>de</strong>s un país d’educadors d’universitaris Freinet a (RIDEF), l’atur, i això<br />
que no el és <strong>juliol</strong> necessàriament <strong>de</strong> 2016 es <strong>de</strong>splaçarà un bé col·lectiu. a Benín.<br />
Un <strong>de</strong>ls moviments més actius és l’Institut<br />
Cooperatiu En l’àmbit <strong>de</strong> financer, l’Escola entendre Mo<strong>de</strong>rna el (ICEM), que ens ha<br />
que passat manté com vinc<strong>les</strong> a país amb i el que <strong>les</strong> plataformes<br />
ens pot passar<br />
educatives en els propers més actives vint anys <strong>de</strong> i França entendre a favor per què<br />
<strong>de</strong> Alemanya l’escola pública, està sent laica tan i estricta pels drets és clau. <strong>de</strong>ls <strong>El</strong><br />
infants. <strong>de</strong>bat que tindrem ara, i seguirem tenint<br />
durant vint anys, si és que Europa no peta<br />
A partir –que pot <strong>de</strong>l petar–, 2000, és a l’escola saber com d’estiu convergirem duta<br />
a terme cap a a una la Universitat manera <strong>de</strong> funcionar <strong>de</strong> Tolosa econòmica<br />
a Europa i tornar que a permeti impulsar aguantar la xarxa una<br />
es va<br />
replantejar<br />
internacional moneda única d’educació o no. I això nova passa que integrés<br />
finances, els moviments passa pel <strong>de</strong> rigor pedagogia econòmic, popular, passa<br />
per <strong>les</strong><br />
d’educadors pel creixement i educadores <strong>de</strong> la productivitat, Freinet i altres. passa<br />
Amb bastant l’antece<strong>de</strong>nt més pel mo<strong>de</strong>l històric econòmic <strong>de</strong> la Ligue alemany<br />
Internationale que pel llatí. pour Bé, una l’Éducation part <strong>de</strong> finances Nouvelle, l’has<br />
23<br />
MM ONOGRÀ FIC<br />
<strong>juliol</strong> - <strong>agost</strong> ´15<br />
382
24<br />
<strong>de</strong>ls Ferriere i Decroly <strong>de</strong> la dècada <strong>de</strong><br />
1920, el CILEN (Comité International <strong>de</strong><br />
liaison <strong>de</strong> l’éducation nouvelle) organitza<br />
troba<strong>de</strong>s trianuals, la pròxima <strong>de</strong> <strong>les</strong> quals<br />
es farà a Virton (Bèlgica) sota l’estimulant<br />
títol «Dé-chiffrer l’humain», una ambigüitat<br />
que, sota l’aparença <strong>de</strong> voler <strong>de</strong>sxifrar la<br />
humanitat, tractarà d’analitzar el paper <strong>de</strong><br />
<strong>les</strong> xifres, <strong>les</strong> notes, l’avaluació en l’educació<br />
i, en particular, la tasca docent.<br />
L’impacte d’aquests moviments <strong>de</strong> base ha<br />
incidit també en <strong>les</strong> polítiques públiques,<br />
especialment en <strong>les</strong> administracions més<br />
properes a la ciutadania. Així, iniciatives com<br />
el Centro <strong>de</strong> Documentazione e Ricerca Educativa<br />
Loris Malaguzzi, <strong>de</strong> la Fundació Reggio<br />
Children, entitat publicoprivada <strong>de</strong> caràcter<br />
internacional, amb seu a Reggio Emilia, fa<br />
seva la consigna <strong>de</strong> la ciutat <strong>de</strong>ls infants <strong>de</strong><br />
Tonucci i <strong>de</strong>senvolupa <strong>de</strong>s <strong>de</strong>l 2006 tot un<br />
conglomerat d’instal·lacions i accions per a<br />
la innovació educativa i cultural.<br />
<strong>El</strong>s nous moviments socials i l’activisme en<br />
xarxa<br />
L’emergència d’altres formes <strong>de</strong> participació<br />
i expressió polítiques, alternatives o<br />
complementàries a <strong>les</strong> tradicionals <strong>de</strong> la<br />
<strong>de</strong>mocràcia formal o representativa ha introduït<br />
també noves maneres <strong>de</strong> fer visible<br />
la renovació pedagògica a escala planetària.<br />
Són moviments <strong>de</strong> transformació social i<br />
educativa, que transcen<strong>de</strong>ixen el camp <strong>de</strong><br />
la renovació pedagògica, sovint acusada<br />
<strong>de</strong> limitar la seva acció a la innovació a<br />
escala petita, a metodologies o pràctiques<br />
educatives d’aula o escola, però sense una<br />
incidència real en l’àmbit social o polític.<br />
Juntament amb l’activisme aparegut a Internet,<br />
gràcies als mitjans socials i a la web<br />
col·laborativa o 2.0, aquests moviments<br />
socials estan tenint un paper important en<br />
el canvi <strong>de</strong> dinàmiques polítiques i estan<br />
afavorint que s’obri el ventall <strong>de</strong> persones<br />
implica<strong>de</strong>s en la millora <strong>de</strong> l’educació més<br />
enllà <strong>de</strong>ls sectors professionals.<br />
Sota l’ègida <strong>de</strong>l Fòrum Social Mundial,<br />
organitzat per primer cop el 2001 a Porto<br />
Alegre com a rèplica <strong>de</strong>l Fòrum Econòmic<br />
Mundial <strong>de</strong> Davos, es van aglutinar<br />
inicialment els moviments contraris a la<br />
globalització neoliberal que reivindicaven<br />
una altra educació. Les troba<strong>de</strong>s anuals<br />
que s’han succeït fins ara han centrat<br />
els seus <strong>de</strong>bats sobretot en <strong>les</strong> relacions<br />
internacionals i la necessitat d’un altre<br />
mo<strong>de</strong>l econòmic, amb repercussions no<br />
Llarga cua <strong>de</strong> mestres davant la seu <strong>de</strong> Rosa Sensat per matricular-se a l'Escola d'Estiu <strong>de</strong> 1980.<br />
sempre concreta<strong>de</strong>s <strong>de</strong>l tot en el camp<br />
<strong>de</strong> l’educació. Les seqüe<strong>les</strong> <strong>de</strong> l’FSM han<br />
estat extenses. Així, amb la convicció que<br />
«un altre món és possible», etiqueta que<br />
ha estat comercialment i políticament segrestada<br />
més tard, <strong>les</strong> iniciatives que han<br />
<strong>de</strong>fensat que també una altra educació<br />
és possible han mobilitzat pares i mares,<br />
a més d’alguns docents segurament ja<br />
adscrits a altres moviments <strong>de</strong> base, i<br />
sobretot sindicats.<br />
En aquest àmbit, la Internacional <strong>de</strong><br />
l’Educació és la plataforma que aplega una<br />
bona part <strong>de</strong>ls sindicats <strong>de</strong> professorat <strong>de</strong><br />
la majoria <strong>de</strong>ls països <strong>de</strong>l món. En el cas<br />
<strong>de</strong> Finlàndia, per exemple, el sindicat OAJ<br />
té afiliat el 95% <strong>de</strong> professorat <strong>de</strong>l país, i<br />
dóna suport pedagògic, publica materials,<br />
promou <strong>de</strong>bats pedagògics i du a terme una<br />
autèntica política sindical <strong>de</strong> <strong>de</strong>spatx: el<br />
ministeri d’Educació i <strong>les</strong> autoritats locals<br />
no fan cap moviment sense reunir-se abans<br />
amb el sindicat. Amb tot, sovint algunes<br />
iniciatives “<strong>de</strong> base” no són acompanya<strong>de</strong>s<br />
pel sindicat, que sol donar preferència a<br />
criteris corporatius, cenyits als drets laborals<br />
adquirits, com en l’eixamplament<br />
d’horaris. Aquesta funció és resolta per <strong>les</strong><br />
esco<strong>les</strong> <strong>de</strong> pràctiques, <strong>les</strong> Normaalikoulu,<br />
on són enviats els estudiants universitaris<br />
<strong>de</strong> pràctiques <strong>de</strong> Primària i Secundària,<br />
vincula<strong>de</strong>s orgànicament a alguna universitat.<br />
En aquestes esco<strong>les</strong> es du a terme<br />
recerca centrada en problemes específics<br />
i es fan propostes <strong>de</strong> millora que són aplica<strong>de</strong>s<br />
<strong>de</strong>sprés a la resta <strong>de</strong>l sistema, amb<br />
una eficàcia altament positiva.<br />
La implantació <strong>de</strong> la Internacional <strong>de</strong><br />
l’Educació a Amèrica Llatina adopta un<br />
caràcter més vinculat a <strong>les</strong> comunitats<br />
<strong>de</strong> base, més a prop <strong>de</strong>ls postulats <strong>de</strong> la<br />
renovació pedagògica, que no es limita a <strong>les</strong><br />
innovacions d’aula i miren <strong>de</strong> transformar<br />
<strong>les</strong> condicions <strong>de</strong> vida <strong>de</strong> l’entorn. En el<br />
cas <strong>de</strong> l’Argentina, els sindicats CTERA i<br />
SUTEBA, específicament <strong>de</strong> docents <strong>de</strong><br />
tots els nivells educatius, duen a terme<br />
aquesta acció pedagògica, a banda <strong>de</strong><br />
l’acció pròpiament sindical, per mitjà <strong>de</strong><br />
l’Escuela <strong>de</strong> Formación Pedagógica Marina<br />
Vilte, en record d’una mestra represaliada<br />
per la dictadura. Aquests sindicats<br />
treballen en estreta col·laboració amb <strong>les</strong><br />
universitats i estan vinculats als moviments<br />
d’altres països, com el Brasil. En concret,<br />
FLACSO, iniciativa panamericana promoguda<br />
per la Unesco, facilita la recerca en<br />
àrees específiques <strong>de</strong> l’educació, però, tot<br />
i l’interès <strong>de</strong> <strong>les</strong> seves accions, no adopta<br />
una dimensió renovadora <strong>de</strong> base.<br />
Amb tot, la situació per països és ben<br />
diferent. Així, a Mèxic l’acció sindical<br />
domina en <strong>les</strong> tasques <strong>de</strong>l Sindicato Nacional<br />
<strong>de</strong> Trabajadores <strong>de</strong> la Educación, un<br />
entramat sindical amb una forta vinculació<br />
política que acull més d’un milió <strong>de</strong><br />
mestres. Sovint la seva activitat ha estat<br />
criticada per immobilista, però ha garantit<br />
el <strong>de</strong>senvolupament <strong>de</strong> l’escola pública i<br />
gratuïta per a tothom. En realitat, <strong>les</strong> iniciatives<br />
<strong>de</strong> renovació impulsa<strong>de</strong>s <strong>de</strong>s <strong>de</strong>ls<br />
governs, central o <strong>de</strong> cada estat, topa amb<br />
la resistència <strong>de</strong> docents poc inclinats a<br />
fer-ne cas, in<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>ntment <strong>de</strong>l sindicat,<br />
i només la iniciativa privada tira endavant<br />
propostes <strong>de</strong> canvi, com a argument <strong>de</strong><br />
captació <strong>de</strong> clients, vincula<strong>de</strong>s a temes<br />
artístics, esportius, o fins i tot a projectes<br />
que garanteixen la promoció <strong>de</strong> valors en<br />
un context d’alta conflictivitat i violència<br />
estructural com el que pateix Mèxic.<br />
En realitat, aquestes plataformes no acaben<br />
<strong>de</strong> trobar una concreció específica en<br />
el camp <strong>de</strong> la renovació pedagògica més<br />
enllà <strong>de</strong> <strong>les</strong> consignes habituals a favor<br />
<strong>de</strong> l’escola pública, laica, participativa,<br />
compromesa amb el saber i l’esperit crític,<br />
que massa sovint es <strong>de</strong>ixa dur per propostes<br />
esotèriques que amaguen un misticisme<br />
quasi religiós en nom <strong>de</strong> l’educació emocional<br />
o altres filigranes pedagògiques.<br />
Per <strong>de</strong>scomptat, la proliferació <strong>de</strong>ls mitjans<br />
digitals ha afavorit un cert activisme<br />
25<br />
MM ONOGRÀ FIC<br />
<strong>juliol</strong> - <strong>agost</strong> ´15<br />
382
26<br />
a través d’Internet, encara fragmentari i<br />
molt <strong>de</strong>ficient en l’ús <strong>de</strong> <strong>les</strong> potencialitats<br />
d’aquest entorn, però que <strong>de</strong> manera<br />
puntual va abordant els temes d’actualitat<br />
educativa i en va difonent i ampliant la<br />
repercussió. De manera encara poc sistemàtica,<br />
alguns moviments tradicionals<br />
són presents a la xarxa per tal <strong>de</strong> difondre<br />
activitats i promoure <strong>de</strong>bat i opinió sobre<br />
temes educatius. També solen mostrar <strong>les</strong><br />
vinculacions amb altres moviments, sempre<br />
en clau interna, com una mostra <strong>de</strong>l treball<br />
en xarxa necessari per augmentar l’eficàcia<br />
<strong>de</strong> l’acció conjunta. Malgrat això, els<br />
llocs web <strong>de</strong>ls moviments <strong>de</strong>l nostre país<br />
no mostren, o mostren <strong>de</strong> manera dèbil,<br />
<strong>les</strong> seves relacions amb iniciatives internacionals.<br />
Aquesta manca d’informació<br />
solvent sobre <strong>les</strong> relacions internacionals i<br />
el treball en xarxa per part <strong>de</strong>ls moviments<br />
<strong>de</strong> renovació pedagògica <strong>de</strong> Catalunya po<strong>de</strong>n<br />
significar també poca consciència <strong>de</strong><br />
mostrar la necessitat <strong>de</strong> treballar plegats<br />
per a la resolució diversificada <strong>de</strong> problemes<br />
semblants.<br />
Agraïments<br />
Per completar algunes <strong>de</strong> <strong>les</strong> informacions<br />
relatives a Mèxic, l’Argentina i Finlàndia<br />
m’ha calgut la col·laboració <strong>de</strong> Jaime<br />
Navarro, Andrea Aillaud i Pekka Tukonen,<br />
respectivament. Jaume Aguilar i Xavier<br />
Besalú també hi han tingut coses a dir.<br />
Enllaços<br />
Acción Educativa: .<br />
Fe<strong>de</strong>ració <strong>de</strong> Moviments <strong>de</strong> Renovació<br />
Pedagògica <strong>de</strong> Catalunya: .<br />
FIMEM-Freinet: .<br />
Groupe Française d’Éducation Nouvelle:<br />
.<br />
Mouvement National d’Éducation Nouvelle:<br />
.<br />
Movimento <strong>de</strong> Cooperazione Educativa:<br />
.<br />
Movimiento Cooperativo <strong>de</strong> Escuela Popular:<br />
.<br />
Reggio Children: .
infànciaaeu-ro-pa 15.281<br />
SETEMBRE 2001<br />
REVISTA D’UNA XARXA DE REVISTES EUROPEES<br />
L’autonomia com<br />
a forma <strong>de</strong> vida
MAIG <strong>2015</strong><br />
4<br />
L’autonomia: itineraris<br />
per a la reflexió<br />
Beatriz Trueba<br />
Aquest article vol oferir unes pautes <strong>de</strong> reflexió i revisió entorn <strong>de</strong>l valor<br />
unànimement concedit a l’autonomia com a principi educatiu en l’educació<br />
infantil. Perspectives per mirar, <strong>de</strong>s d’ang<strong>les</strong> diferents, conceptes<br />
assentats i també per contemplar l’autonomia <strong>de</strong>s <strong>de</strong> diverses facetes,<br />
en coherència amb una <strong>de</strong>terminada imatge d’infància, com ara la<br />
superació <strong>de</strong>l terme <strong>de</strong>s d’un punt <strong>de</strong> vista físic, el valor <strong>de</strong> l’estima i<br />
la recuperació <strong>de</strong>l temps com a valor.<br />
«<strong>El</strong> ‘jo sol!’, l’anhel d’autonomia només es consolida si no implica quedar a la<br />
intempèrie. Per a això hi som els mestres! Com n’és <strong>de</strong> necessari que ens<br />
ajudin sabent que ensenyar és <strong>de</strong>ixar aprendre!» Vicenç Arnaiz<br />
Sens dubte <strong>les</strong> mestres i els mestres d’educació infantil <strong>de</strong> tots els àmbits i geografies,<br />
coincidim <strong>de</strong> manera unànime a consi<strong>de</strong>rar l’autonomia com un <strong>de</strong>ls<br />
grans principis educatius. Però és curiós veure com tendim a creure que un infant<br />
petit és més autònom en la mesura que arriba i supera habilitats i <strong>de</strong>streses d’ordre<br />
físic, com ara menjar sol, cordar-se <strong>les</strong> sabates, vestir-se sense ajuda, anar al<br />
lavabo o rentar-se <strong>les</strong> mans... Aturem-nos un moment a qüestionar aquesta i<strong>de</strong>a<br />
tan majoritàriament acceptada. És només això l’autonomia? Com s’adquireix? Per<br />
què es conceben aquestes metes com a objectius a assolir? Quina és la finalitat?...<br />
Segurament <strong>les</strong> primeres i<strong>de</strong>es que ens vénen al cap tenen a veure amb<br />
el que és evi<strong>de</strong>nt: la importància d’aprendre a fer-se gran, saber-se moure en el<br />
món, o ensenyar a tenir habilitats per no <strong>de</strong>pendre d’altres.<br />
Sense ànim <strong>de</strong> negar la importància d’aquestes adquisicions, proposo un enfocament<br />
que qüestioni aquestes veritats assumi<strong>de</strong>s per posar-<strong>les</strong> en dubte i<br />
establir unes pautes per a la reflexió i l’aprofundiment.<br />
Quan fer-se gran no és una meta<br />
De vega<strong>de</strong>s hi ha tanta urgència, tanta<br />
pressa perquè els infants aconsegueixin<br />
aquestes <strong>de</strong>streses com més aviat<br />
millor, que la seva adquisició s’assembla<br />
a una carrera d’obstac<strong>les</strong> que cal superar.<br />
Reflexos d’imatges <strong>de</strong> quarter on els<br />
infants aprenen un trist ensinistrament. I<br />
tot plegat per a què? Potser per un<br />
impuls ocult en nosaltres, latent en el<br />
nostre entorn, no verbalitzat, fins i tot<br />
inconscient, que els infants han <strong>de</strong> ser<br />
capaços <strong>de</strong> fer totes aquestes coses al<br />
més aviat possible per po<strong>de</strong>r així superar-<strong>les</strong><br />
i <strong>de</strong>dicar el temps a allò que escolarment<br />
i tradicionalment s’ha consi<strong>de</strong>rat<br />
«important», a tasques <strong>de</strong> més alçada?<br />
Potser al fet que tal vegada ser infant i<br />
tot el que comporta sigui una cosa que<br />
cal oblidar com més aviat millor en pro<br />
d’una imatge que com més imita l’adult<br />
més perfecta és? D’on ve aquesta<br />
obsessió, aquest anhel repetit arreu en<br />
la nostra societat d’apressar-se a «fer-se<br />
gran»?<br />
Una imatge <strong>de</strong> la infància<br />
Bàsicament tot rau en una <strong>de</strong>terminada<br />
imatge <strong>de</strong> la infància, que és el nostre<br />
alè i que ens anima a actuar d’una<br />
<strong>de</strong>terminada manera.<br />
D’on, si no, prové aquesta imatge oculta<br />
però dominant, tan popular en el nostre<br />
entorn, que fa que vegem en <strong>de</strong>nigrants<br />
programes <strong>de</strong> TV infants que concursen<br />
cuinant, cantant, ballant, que<br />
imiten els adults en <strong>les</strong> seves expressions<br />
i actituds, amb gran <strong>de</strong>lectança<br />
<strong>de</strong>l públic general? És això el que en el<br />
nostre entorn es consi<strong>de</strong>ren infants<br />
autònoms?<br />
D’altra banda, observem també al nostre<br />
voltant ado<strong>les</strong>cents sobreprotegits,<br />
als quals s’ha allunyat <strong>de</strong>s <strong>de</strong> petits <strong>de</strong>
qualsevol situació <strong>de</strong> negació, frustració o pèrdua, als<br />
quals s’ha donat tot resolt i abans que ho necessitessin,<br />
als quals s’ha negat <strong>de</strong>s <strong>de</strong>l bressol l’oportunitat <strong>de</strong> fer<br />
res per si mateixos, avançant-nos a resoldre qualsevol<br />
<strong>de</strong>manda, en un marc <strong>de</strong> sobreprotecció, <strong>de</strong> <strong>de</strong>sconfiança<br />
en <strong>les</strong> seves veritab<strong>les</strong> capacitats, amb <strong>les</strong> greus<br />
conseqüències que això provoca en el seu creixement<br />
com a persones.<br />
Les dues situacions representen dues cares d’un mateix<br />
problema. La nostra societat vacil·la entre falses imatges<br />
<strong>de</strong>l que és ser infant: parafrasejant Malaguzzi, o bé<br />
l’infant es consi<strong>de</strong>ra moltes vega<strong>de</strong>s incapaç, necessitat,<br />
<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nt en tot <strong>de</strong> l’adult, o bé, altres vega<strong>de</strong>s, es<br />
pretén que sigui un adult abans d’hora.<br />
És urgent i prioritari que prenguem consciència, com a<br />
professionals, <strong>de</strong> quina és la nostra imatge interna <strong>de</strong> la<br />
infància, <strong>de</strong> l’infant; treure-la a la llum per po<strong>de</strong>r saber si<br />
<strong>les</strong> nostres accions són coherents amb els nostres pensaments,<br />
a qui estem donant veu quan actuem habitualment,<br />
<strong>de</strong> vega<strong>de</strong>s impulsats per la urgència o d’una<br />
manera potser poc reflexionada...<br />
Per això convido a pensar sobre com es concep i s’aborda<br />
l’autonomia: amb els infants, per als infants i<br />
entre els infants.<br />
L’estereotip assumit, allò que es dóna per fet, és un<br />
<strong>de</strong>ls pitjors enemics <strong>de</strong> la reflexió per a la recerca, la llibertat<br />
i el progrés. Mirar amb ulls nous tot allò que consi<strong>de</strong>rem<br />
habitual, qüestionar-nos els perquès <strong>de</strong> <strong>les</strong><br />
accions i els gestos. Convido a reflexionar sobre <strong>les</strong><br />
bel<strong>les</strong> parau<strong>les</strong> <strong>de</strong> Juan <strong>de</strong> Zabaleta, un insigne escriptor<br />
espanyol <strong>de</strong>l segle XVII: «<strong>El</strong>s que estan en la llum<br />
pensen en el que veuen; els que estan a <strong>les</strong> fosques<br />
només veuen el que pensen.»<br />
Tenir opinions pròpies i actuar<br />
D’altra banda, l’autonomia és un camp ampli, que no<br />
només abasta terrenys materials sinó també mentals i<br />
ètics.<br />
Si mirem el diccionari veurem que es <strong>de</strong>fineix autonomia<br />
com la condició <strong>de</strong> qui, per a certes coses, no<br />
<strong>de</strong>pèn <strong>de</strong> ningú i també la potestat per regir-se mitjançant<br />
normes pròpies. És doncs un terme ampli que<br />
al·lu<strong>de</strong>ix a la capacitat <strong>de</strong> governar-se un mateix i no a<br />
través <strong>de</strong>ls altres, ser in<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nts en el pla físic, però<br />
també tenir opinions pròpies i normes <strong>de</strong> comportament<br />
interioritza<strong>de</strong>s.<br />
Constance Kamii, investigadora i pedagoga <strong>de</strong> referència<br />
a l’escola piagetiana <strong>de</strong> Suïssa, estableix la diferència<br />
entre <strong>les</strong> tres autonomies: física, intel·lectual i<br />
moral. Ens parla <strong>de</strong>l constructivisme intel·lectual i ètic,<br />
quan es generen i<strong>de</strong>es pròpies i també normes ètiques.<br />
Perquè l’autonomia física és important, però cal fer un<br />
pas més. També ho és l’autonomia intel·lectual i moral:<br />
ser capaç d’expressar opinions pròpies i seguir <strong>les</strong> normes<br />
perquè «ens <strong>les</strong> creiem», <strong>les</strong> assumim, ja que estan<br />
interioritza<strong>de</strong>s i no imposa<strong>de</strong>s <strong>de</strong>s <strong>de</strong>fora, per por o per<br />
mera obediència.<br />
«La meva néta, que creia en Santa Claus, ens dóna un<br />
bon exemple d’autonomia intel·lectual. Quan tenia prop<br />
<strong>de</strong> sis anys, un dia va sorprendre la seva mare quan li va<br />
preguntar: Com és que Santa Claus utilitza el mateix<br />
paper d’embolicar que nosaltres? L’explicació <strong>de</strong> la seva<br />
mare només la va satisfer per uns minuts. Al cap <strong>de</strong> poca<br />
estona va tornar amb una altra pregunta: Com és que<br />
Santa Claus té la mateixa lletra que el pare? Aquesta<br />
nena ha tingut la seva pròpia manera <strong>de</strong> pensar, i va arribar<br />
a conclusions diferents <strong>de</strong> <strong>les</strong> que se n’esperaven.»<br />
(Constance Kamii, «Autonomy: The Aim of Education<br />
Envisioned by Piaget «, 1984, Phi Delta Kappan, vol. 6)<br />
Es tractaria doncs també <strong>de</strong> generar opinions crítiques,<br />
respostes i iniciatives personals.<br />
Podríem preguntar-nos <strong>de</strong> quins paradigmes obscurs i<br />
reaccionaris proce<strong>de</strong>ix la i<strong>de</strong>a tan comuna en la nostra<br />
societat per la qual els infants petits només po<strong>de</strong>n<br />
accedir als aspectes físics <strong>de</strong> l’autonomia, però no als<br />
intel·lectuals i ètics, com si aquests fossin patrimoni<br />
<strong>de</strong>l món adult. Amb Loris Malaguzzi hem après a reconèixer<br />
que aquestes expressions són la forma d’una<br />
i<strong>de</strong>a oculta basada en la i<strong>de</strong>a d’un infant inútil o incapaç,<br />
sempre pobre i necessitat.<br />
Tenir la convicció interna que <strong>de</strong>s <strong>de</strong><br />
petits els nens i nenes po<strong>de</strong>n i han <strong>de</strong><br />
ser participants actius amb punts <strong>de</strong><br />
vista, opinions i pensament crític, és el<br />
principi per a una autonomia en <strong>les</strong><br />
seves accepcions més profun<strong>de</strong>s. I és<br />
responsabilitat nostra brindar opcions<br />
nombroses per al seu <strong>de</strong>senvolupament.<br />
Situacions quotidianes, com aquel<strong>les</strong> en<br />
què es creen normes d’actuació comptant<br />
amb <strong>les</strong> opinions <strong>de</strong> tots i s’escriuen<br />
en un panell per recordar-<strong>les</strong>, o<br />
també quan al menjador es dóna opció<br />
a <strong>de</strong>cidir entre un aliment o un altre <strong>de</strong><br />
manera que els aspectes nutritius siguin<br />
bàsicament els mateixos, però es pugui<br />
triar entre formes diferents <strong>de</strong> menjarse’l,<br />
o quan es <strong>de</strong>ci<strong>de</strong>ix amb els infants<br />
com abordar preguntes i projectes, quan<br />
es respecten <strong>les</strong> seves preferències i<br />
gustos, o quan es brin<strong>de</strong>n situacions<br />
obertes on siguin possib<strong>les</strong> diverses<br />
opcions... Hi ha moltes i varia<strong>de</strong>s situacions<br />
<strong>de</strong>s <strong>de</strong> <strong>les</strong> quals es pot potenciar<br />
l’autonomia ètica i intel·lectual.<br />
Tot això suposa un canvi profund en el<br />
paper tradicional <strong>de</strong>l mestre, que<br />
es<strong>de</strong>vé un interlocutor <strong>de</strong>ls infants en<br />
<strong>les</strong> opinions, que a més promou l’intercanvi<br />
<strong>de</strong> punts <strong>de</strong> vista entre els<br />
mateixos nens i nenes i que anima a<br />
tenir confiança en <strong>les</strong> pròpies i<strong>de</strong>es i<br />
iniciatives.<br />
«Som pescadors d’i<strong>de</strong>es, guies en els<br />
territoris <strong>de</strong> la felicitat, incendiaris <strong>de</strong> la<br />
imaginació, observadors meteorològics,<br />
<strong>de</strong>scobridors <strong>de</strong> vi<strong>de</strong>s, admiradors <strong>de</strong><br />
gestes. També fem <strong>de</strong> xarxa per a qui<br />
‘se la juga’...» (Vicenç Arnaiz)<br />
MAIG <strong>2015</strong><br />
5
MAIG <strong>2015</strong><br />
6<br />
Perquè, en <strong>de</strong>finitiva, l’autonomia, en<br />
la seva concepció més àmplia, és un<br />
procés que comença en la infància i<br />
continua al llarg <strong>de</strong> tota la vida.<br />
Som el reflex <strong>de</strong> qui ens mira<br />
Quan observem com un altre actua,<br />
parla, pensa..., aquest altre està mediatitzat<br />
per la mirada amb què és observat.<br />
Si la mirada projecta positivitat i<br />
confiança, sens dubte <strong>les</strong> accions superaran<br />
totes <strong>les</strong> expectatives i es pot<br />
aconseguir superar moltes barreres,<br />
aconseguir coses meravelloses que<br />
semblaven impossib<strong>les</strong>. De la mateixa<br />
manera, una mirada <strong>de</strong>sconfiada o<br />
negativa vers <strong>les</strong> possibilitats <strong>de</strong> l’altre,<br />
una expressió o un gest <strong>de</strong>s<strong>de</strong>nyosos o<br />
indiferents, bloquegen, impe<strong>de</strong>ixen<br />
actuar amb seguretat i autoconfiança.<br />
Nombrosos estudis i recerques respecte<br />
d’això avalen que un mestre que mira i<br />
admira amb confiança i optimisme els<br />
seus alumnes crea expectatives d’èxit<br />
en l’autoestima, l’aprenentatge per a la<br />
vida i el futur, i això fins i tot a llarg termini,<br />
com un canal <strong>de</strong> llum que es projecta<br />
cap endavant. Respecte i confiança<br />
són més que bones parau<strong>les</strong>: són<br />
una força po<strong>de</strong>rosa, un motor que<br />
impulsa el millor <strong>de</strong> nosaltres mateixos.<br />
Quan mirem una criatura amb plena<br />
seguretat i confiança sobre la seva<br />
capacitat, la seva intel·ligència i bondat,<br />
estem potenciant la seva autonomia física,<br />
intel·lectual i ètica, a través <strong>de</strong>l<br />
suport que dóna aquest estímul i també,<br />
és clar, <strong>de</strong>s <strong>de</strong>l respecte. I així <strong>les</strong> seves<br />
accions seran fortes, potents, plenes i<br />
segures.<br />
Però tot això ha <strong>de</strong> sorgir amb intensitat <strong>de</strong> dins nostre.<br />
Posar la nostra actitud en aquest esperit no és només<br />
un procés mental, sinó sobretot <strong>de</strong>l cor. La sinceritat és<br />
una condició ineludible perquè aquesta «mirada» <strong>de</strong><br />
confiança es projecti en l’altre més enllà <strong>de</strong> <strong>les</strong> parau<strong>les</strong>.<br />
Ha <strong>de</strong> calar en la nostra convicció i en la nostra fe<br />
en <strong>les</strong> grans capacitats <strong>de</strong> la infància, <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la reflexió<br />
però també <strong>de</strong>s <strong>de</strong> l’emoció.<br />
L’autonomia es cou a foc lent<br />
<strong>El</strong> millor tresor que els adults po<strong>de</strong>n oferir als nens i nenes<br />
és el temps. Quan estem convençuts que el que importa<br />
no és arribar a una meta, sinó recrear-se en els processos,<br />
po<strong>de</strong>m i hem <strong>de</strong> sustentar aquests processos amb qualitat<br />
i cali<strong>de</strong>sa, donant tot el temps <strong>de</strong>l món per tal que el<br />
seu <strong>de</strong>scobriment, la conquesta sigui un acte <strong>de</strong> felicitat<br />
compartida, perquè l’error no existeix sinó com a camí, per<br />
respectar els temps <strong>de</strong> cada nen i cada nena, els seus<br />
anhels, la seva manera personal i única d’abordar els problemes<br />
i perquè l’adult sigui un acompanyant respectuós.<br />
Prendre consciència activa <strong>de</strong> l’espoliació <strong>de</strong> temps<br />
robat a la infància no ens pot <strong>de</strong>ixar indiferents. Anem,<br />
doncs, a la recerca <strong>de</strong>l temps perdut.<br />
L’autonomia és una recepta que es cou a foc lent. És<br />
urgent actuar intencionadament a favor <strong>de</strong> la calma, <strong>de</strong>ls<br />
temps tranquils. <strong>El</strong>ogi <strong>de</strong> la lentitud, parafrasejant Penny<br />
Ritscher, moviment per una escola lenta, en aquest món<br />
amb una societat en crisi, on l’escola es pot convertir en un<br />
«oasi <strong>de</strong> calma i sentit comú», superant l’ànsia <strong>de</strong> la productivitat,<br />
cultivant el plaer <strong>de</strong> pensar, xerrar i raonar junts.<br />
I això serà un tresor per a tota la vida.<br />
Prenguem partit amb accions conscients a favor d’una<br />
infantesa llarga perquè puguem créixer com a persones<br />
autònomes i lliures i per entendre’ns millor nosaltres<br />
mateixos i els sentiments <strong>de</strong>ls altres.<br />
Un exercici <strong>de</strong> llibertat que es practica<br />
amb l’exemple<br />
I finalment, no obli<strong>de</strong>m que només podrem transmetre<br />
una autèntica autonomia <strong>de</strong>s <strong>de</strong> l’exercici <strong>de</strong> la nostra<br />
pròpia llibertat i in<strong>de</strong>pendència com a persones i com a<br />
professionals.<br />
Mostrar la nostra personalitat real, tenir criteri per<br />
actuar amb coherència entre el nostre pensament i <strong>les</strong><br />
nostres accions, no obeir els patrons imposats <strong>de</strong>s <strong>de</strong><br />
fora, evitar ser la veu uniforme d’altres a través <strong>de</strong> materials<br />
curriculars imposats i sense sentit, tenir el coratge<br />
d’investigar <strong>les</strong> nostres motivacions profun<strong>de</strong>s, seguir<br />
l’impuls <strong>de</strong> la sana transgressió, que ens porta a posar<br />
en qüestió fins i tot <strong>les</strong> nostres conviccions aparents...,<br />
tot plegat pot ser a més un camí d’aprenentatge personal,<br />
un patró <strong>de</strong> conducta que mostri el camí <strong>de</strong> la llibertat<br />
als infants amb qui tenim la sort <strong>de</strong> compartir la<br />
vida cada dia.<br />
Beatriz Trueba és professora d’educació infantil i historiadora<br />
<strong>de</strong> l’art. Ha treballat amb infants tant en contextos<br />
d’educació escolar formal com no formal, així com<br />
en la formació <strong>de</strong>l professorat, i té diverses publicacions<br />
sobre aquests temes. Actualment compagina aquestes<br />
activitats amb el comissariat <strong>de</strong> diverses exposicions<br />
d’art.<br />
Bibliografia<br />
ARNAIZ, VICENÇ. «¡Para eso estamos los maestros!»,<br />
Es Diari, Menorca, 19 <strong>de</strong> <strong>de</strong>sembre <strong>de</strong> 2014.<br />
DE ZABALETA, JUAN. <strong>El</strong> día <strong>de</strong> fiesta por la mañana y por<br />
la tar<strong>de</strong> (1654). Clásicos Castalia, 1983.<br />
HOYUELOS, ALFREDO. La ética en el pensamiento y obra<br />
<strong>de</strong> Loris Malaguzzi. Barcelona, Octaedro-Rosa Sensat,<br />
2004.<br />
RITSCHER, PENNY. «<strong>El</strong>ogi <strong>de</strong> la lentitud... a l’escola», revista<br />
Infància a Europa, «<strong>El</strong> temps <strong>de</strong>ls infants», Num. 25,<br />
Rosa Sensat, 2013.