3 Els Ibers a Montornès - Ajuntament de Montornès del Vallès
3 Els Ibers a Montornès - Ajuntament de Montornès del Vallès
3 Els Ibers a Montornès - Ajuntament de Montornès del Vallès
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
L’agricultura i la rama<strong>de</strong>ria iberesLa societat ibera es basava en l’agricultura<strong>de</strong>ls cereals (blat, ordi, civada), que escomplementava amb el conreu <strong>de</strong>lleguminoses (llenties, faves i pèsols),vinyes i oliveres. La terres laietanes vanser famoses a la mediterrània pels seusvins, <strong>de</strong>ls que parlen els historiadorsromans Plini i Marcial.La rama<strong>de</strong>ria tenia menys importància,per l’escassesa <strong>de</strong> pastures. <strong>Els</strong>ramats eren, sobretot, d’ovellesi cabres. Ja s’havien domesticatsles vaques i els cavalls, peròpotser encara no els porcs.La mineria, la indústria i el comerçLa societat ibera era unasocietat avançada quehavia assimilat tots elsprogressos <strong>de</strong> l’època enmetal·lúrgia, joieria,ceràmica i construcció.La mineria s’havia diversificat amb laobtenció <strong>de</strong> coure, estany, ferro, plata,or, pedres semiprecioses, calç i blocs<strong>de</strong> construcció.El comerç, estimulat pels visitants grecsi fenicis, es va multiplicar sota l’ocupacióromana, és a dir, a mida que la societatibera es <strong>de</strong>snaturalitzava.Les mone<strong>de</strong>sA partir <strong>de</strong>l segle 2on aC, amb la invasióromana, diverses ceques laietanes vanfabricar moneda, encunyant o fonent elmetall: Barcino, Laie, Baetulo, Ilturo...Eren mone<strong>de</strong>s <strong>de</strong> tipus romà (as, semi,quart, <strong>de</strong>nari, dracma),escrites amb lletres i idiomaibers i no pas llatins, ambdibuixos <strong>de</strong> tradició ibera:genet a cavall, rostreimberbe... obé romans: Pegaso alat,rostre <strong>de</strong>ls emperadors.
<strong>Els</strong> costums funeraris ibers<strong>Els</strong> ibers consi<strong>de</strong>raven molt important lacremació <strong>de</strong>ls cadàvers per tal que elsmorts no vaguessin per la terra convertitsen esperits malignes.El cos <strong>de</strong>l mort era rentat, perfumat, vestiti exposat als familiars i amics. Se’ltraslladava al recinte funerari, on era crematen una pira <strong>de</strong> troncs anomenada “ustrium”.Les restes <strong>de</strong> cendra i óssos es guardavendins d’urnes en càmeres subterrànies,acompanya<strong>de</strong>s <strong>de</strong> les armes <strong>de</strong>ls guerrers,ceràmica i ungüents.Les exèquies es realitzaven amb cants,danses i banquets funeraris, amb cremació<strong>de</strong> perfums i sacrifici d’animals i fruits <strong>de</strong>lcamp. Les famílies aristocràtiquesaixecaven grans monuments sepulcralsguarnits amb estàtues.Les creencesLes creences <strong>de</strong>ls ibers eren les comunes ala Mediterrània, centra<strong>de</strong>s en els esperits<strong>de</strong> la natura, el Sol i la Lluna (Noctiluca).Aquesta semblança va facilitar l’assimilació<strong>de</strong>ls noms d’alguns déus grecs ocartaginesos, com Artemis o Tanit.Un gran importància tenia la <strong>de</strong>essa mare,sota advocacions diferents. Tanit, la <strong>de</strong>essacartaginesa, va ser assimilada com a divinitat<strong>de</strong> la vida i, per tant, associadatant als ritus funeraris comals <strong>de</strong> la fertilitat.En una societat guerrera nopodien faltar <strong>de</strong>us guerrers,com Neto. Tributaven un culteespecial a alguns animals, comels braus. Epona, d’origen celta,era la <strong>de</strong>essa <strong>de</strong>ls cavalls.Hi havia temples a l’interior<strong>de</strong> les ciutats grans, peròsobretot estaven a santuarisin<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nts o a l’interior<strong>de</strong> coves. S’hi han trobat unamultitud d’ex-vots que elsfi<strong>de</strong>ls hi <strong>de</strong>ixaven encompliment <strong>de</strong> promeses perfavors rebuts <strong>de</strong>ls déus.
L’art ibèricL’escultura va ser l’art principal <strong>de</strong>ls ibers.Destaquen sacerdotesses <strong>de</strong> caràcterfunerari, com la Dama d’Elx, la <strong>de</strong> Baza i la<strong>de</strong>l Cerro <strong>de</strong> los Santos. Altres vega<strong>de</strong>s esrepresenten danses, combats, caceres, jocsi rituals religiosos.Són importants les estàtues <strong>de</strong> guerrers ianimals col·loca<strong>de</strong>s a les tombes, i els exvots,quasi sempre <strong>de</strong> bronze, querepresenten tipus humans id’animals (toros, cavalls,lleons), alguns fantàsticscom la Bicha <strong>de</strong> Balazotei toros <strong>de</strong> caphumà.Entre l’abundantproduccióceràmica hi trobem<strong>de</strong>coració animal ivegetal, sovint <strong>de</strong>caràcter geomètric, ambtendència a la reducció il’abstracció.Ens ha arribat pocaorfebreria perquè els ibersno tenien el costum <strong>de</strong><strong>de</strong>ixarjoies a les tombes. Lesque s’han trobat, però,mostren un nivell molt alt <strong>de</strong> la tècnica. Sónmagnífiques les pàteres <strong>de</strong> Tivissa.NordorientalSudibèricJosé R. Pellón Untermann Javier Velaza Frías Javier Velaza FríasDicc. Espasa ibers Dicc. Espasa ibers Epigrafia i llengua ibera Epigrafia i llengua iberaL’escripturaL’historiador grec Estrabó esmenta queels ibers tenien cançons i llegen<strong>de</strong>s <strong>de</strong>més <strong>de</strong> sis mil anys d’antiguitat,compostes en vers per facilitarl’aprenentatge per part <strong>de</strong>l poble, cosaque indica una culturització ampla <strong>de</strong>la població.Po<strong>de</strong>m imaginar, doncs, grans epopeiesequivalents a la Iliada, però cap d’ellesens ha arribat, esborra<strong>de</strong>s per lacolonització romana i la cristianització.L’escriptura ibera era semi-sil·làbica,<strong>de</strong>rivada <strong>de</strong> l’alfabet grec joni adaptat alssons locals. El ibers meridionals seguienla tradició tartèssica d’escriure <strong>de</strong> dretaa esquerra, mentre que els llevantins icatalans escrivien d’esquerra a dreta. No<strong>de</strong>ixaven espais entre les paraules. Lasemblança amb les lletres gregues enspermet llegir aquestes inscripcions, peròno en sabem el significat.Ens han arribat més <strong>de</strong> dos milinscripcions sobre pedra o mone<strong>de</strong>s. <strong>Els</strong>textos més extensos estan escrits sobreplanxes <strong>de</strong> plom; alguns d’ells semblendocuments comercials i cartes priva<strong>de</strong>s.A la Laietània només s’ha trobat unaplanxa <strong>de</strong> plom, a la Penya <strong>de</strong>l Moro.
Llegen<strong>de</strong>s sobre els ibersPer als grecs, Iberia era la fi <strong>de</strong>l món, onel sol es ponia i on el seguien les ànimes<strong>de</strong>ls morts, la seu d’Ha<strong>de</strong>s, el déu <strong>de</strong>ltenebrós regne subterrani on habitavenels difunts. Més enllà d’Ibèriahi havia el terrible oceà ques’havia empassat elcontinent mític <strong>de</strong> l’Atlàntida.<strong>Els</strong> grecs parlaven tambéd’Hespèria, una terraparadisíaca que situavencap a Itàlia, si bé elsromans la van situarmés enllà, cap a Ibèria,que ells preferienanomenar Hispània.Les Hespéri<strong>de</strong>s, eren lesnimfes <strong>de</strong>l crepuscle i serientambé unes illes llunyanesocci<strong>de</strong>ntals que algunsgeògrafs han volguti<strong>de</strong>ntificar amb lesCanàries o les illes <strong>de</strong>Cap Verd. Un semidéu,Hèracles (Hèrcules) vavisitar els jardins <strong>de</strong> lesHespèri<strong>de</strong>s per collir lespomes d’or que hi creixien.Tots els historiadors grecsi romans es van ocupar <strong>de</strong>lsibers. Hecateu i Polibi els vanconfondre encara amb elstartessis. El geógraf grec Estrabóels coneixia millor i ja vadiferenciar les tribus iberes. Elpoeta llatí Ruf Fest Aviè va parlar<strong>de</strong>ls ibers en la seva Oda Marítimaque <strong>de</strong>scrivia les costes mediterràniai atlàntica d’Iberia.La majoria <strong>de</strong> les llegen<strong>de</strong>s antigues esrefereixen al regne <strong>de</strong> Tartessos. Unviatger grec, Kolaios <strong>de</strong>Samos, el va visitar el 630aC. La Biblia l’anomenaTarschisch, un país pròdigen riqueses i bellesa, al queacudien les nausfenícies a comprarestany. El rei <strong>de</strong>Tartessos, Gerió;tenia ramatsimmensos <strong>de</strong> torosrojos pasturant a lespra<strong>de</strong>s<strong>de</strong>l Betis (elGuadalquivir) fins que Hèrcules els varobar per complir el <strong>de</strong>sè <strong>de</strong>ls treballsimposats per Euristeu, rei <strong>de</strong> Tirint.Gerió es va haver <strong>de</strong> sotmetre als fenicisfins que, als anys 724 i 720 aC,Salmanasar V y Sargón I, reis <strong>de</strong> Babilonia,van ocupar Fenicia i els tartessos vanaprofitar per alliberar-se. Així horeflecteix la Biblia, en veu <strong>de</strong>l profetaIsaías: "Tu, poble <strong>de</strong> Tarschisch, al queja no oprimeixen més ca<strong>de</strong>nes." Lesca<strong>de</strong>nes, però, tornarien a lligar-se ambla restauració <strong>de</strong>l po<strong>de</strong>r fenici, entre 680i 660 aC.Les llegen<strong>de</strong>s més esteses atribuïen unvalor mític als guerres ibers.L’historiador llatí Trogus Pompeu en vadir: “<strong>Els</strong> ibers tenen les millor virtutsmilitars: sempre disposats a la lluita, sónresistents a les privacions i la fatiga,fi<strong>de</strong>ls als seus caps fins al punt <strong>de</strong> noconsi<strong>de</strong>rar honorable sobreviure alseu cabdill mort. però són homesinquiets, individualistes iindisciplinats”.Es va anomenar “<strong>de</strong>votio ibérica”el suïcidi ritual <strong>de</strong>ls guerrers peracompanyar el cadàver <strong>de</strong>l seurei. En concret, es va referir <strong>de</strong>lsausetans, els ibers <strong>de</strong> l’Osona,veïns <strong>de</strong>ls laietans.L’arma característica <strong>de</strong>ls ibersmeridionals era la falcata, una espasa curta<strong>de</strong> doble tall, que era enterrada amb elguerrer perquè només podia rendir-se alsdéus. <strong>Els</strong> romans van copiar la falcata perfer-ne l’espasa reglamentaria <strong>de</strong> les legions.<strong>Els</strong> ibers <strong>de</strong>l nord <strong>de</strong> l’Ebre, però, preferienles armes <strong>de</strong> tradició celta: espasesd’antenes, cnémi<strong>de</strong>s, espases <strong>de</strong> La Téne.
La fi <strong>de</strong> la ciutatL’any 218 aC., durant la segona guerra púnica, el general romàCneu Escipió va <strong>de</strong>sembarcar a Empúries amb un exèrcit pertallar la reraguarda <strong>de</strong>ls cartaginesos. Aquí va començarel domini romà sobre la península Ibérica, que va durarquasi set segles.invasors imposaven tributs a les ciutats conqueri<strong>de</strong>s, quecompletaven amb el botí <strong>de</strong> les victòries, els saqueigs, lavenda <strong>de</strong>ls presoners com esclaus i, finalment, ladistribució <strong>de</strong> les terres fèrtils entre els veterans <strong>de</strong> leslegions romanes.La insurrecció general <strong>de</strong>ls ibers <strong>de</strong> Catalunya, l’any 195aC, va ser aixafada pel censor Marc Porci Cató amb unacrueltat extrema. <strong>Els</strong> historiadors romans afirmen que entres-cents dies va arrasar més <strong>de</strong> quatre-centes ciutats; molts<strong>de</strong>ls seus habitants van morir i altres van ser venuts com esclaus.Molt probablement data d’aleshores el final <strong>de</strong> la ciutat ibera <strong>de</strong><strong>Montornès</strong>.Les ciutats no <strong>de</strong>struï<strong>de</strong>svan ser <strong>de</strong>sallotja<strong>de</strong>s a laforça. <strong>Els</strong> romans no volienpoblats al cims <strong>de</strong>ls turons. <strong>Els</strong>supervivents <strong>de</strong>l poblat iber <strong>de</strong><strong>Montornès</strong> es <strong>de</strong>vien dispersar pel <strong>Vallès</strong> opotser van alçar un poblet <strong>de</strong>l que no n’hem trobatels senyals. Només ens han arribat les restes <strong>de</strong> lesgrans finques romanes que van ocupar la comarca durantels segles següents, fonamenta<strong>de</strong>s en el treball <strong>de</strong>lsesclaus.
Turó <strong>de</strong>Cal<strong>de</strong>rsExcursió a la ciutat Ibera <strong>de</strong> <strong>Montornès</strong>Punts d’observació1. Partim <strong>de</strong> la plaça <strong>de</strong>l pintor Joaquim Mir,al costat <strong>de</strong> l’església <strong>de</strong> sant Sadurní iseguirem el Camí Antic <strong>de</strong> Martorelles pujanten direcció al coll Merca<strong>de</strong>r.Aquest camí ha estat la principal via <strong>de</strong>comunicació secular <strong>de</strong> <strong>Montornès</strong>. Per aquícirculaven les corda<strong>de</strong>s <strong>de</strong> mules <strong>de</strong>ls traginersque transportaven merca<strong>de</strong>ries <strong>de</strong> Barcelonaa Granollers. Baixaven <strong>de</strong>l coll, travessaven elpoble, seguien pels actuals Rambla <strong>de</strong> SantSadurní i Avinguda <strong>de</strong> la Llibertat, travessavenel riu a peu mullat per on ara hi ha el pont, ienllaçaven amb el camí ral que seguiaaproximadament l’Avinguda Mogent <strong>de</strong>l PolígonIndustrial.2. A la dreta veiem la masia <strong>de</strong> ca l’Espesselli, en arribar al Pedró, trobem a l’esquerra canVilallonga, una finca propietat <strong>de</strong>ls Roca Umbert,un <strong>de</strong>ls principals fabricants tèxtils <strong>de</strong>Granollers. Un xic més amunt hi ha la TorreSola, residència <strong>de</strong>l director <strong>de</strong> cine AntoniRibas.El bosc <strong>de</strong>l Pedró està format per pins vellssota els quals es va reconstituint l’alzinaroriginal.T. <strong>de</strong> Vinyes Velles3. A continuació caminem entre vinyes. Elterra és <strong>de</strong> sauló, una sorra formada per la<strong>de</strong>scomposició <strong>de</strong> la pedra granodiorita. Elcamí avança ensorrat en el terreny, entreparets a banda i banda. És curiós observar queels camions <strong>de</strong> muntanya es van ensorrantamb l’ús <strong>de</strong> segles, al revés <strong>de</strong>ls camins <strong>de</strong> laplana, que es van elevant.Turño MontcauTuró <strong>de</strong> Deu4. Tornem a estar al bosc, però la presènciad’alguna bassa d’ensulfatar ens recorda queun segle enrera hi havia vinyes. A causa d’unincendi, al bosc hi ha pocs arbres però hi creixun matossar ben format <strong>de</strong> brucs, argelagues,marfulls i arboços.MONTORNÈS DEL VALLÈSCan Coll54Coll Merca<strong>de</strong>r12 Can VilallongaEl Pedró36Coma <strong>de</strong>la GuillaCastell <strong>de</strong>Sant MiquelC. SaliquetTuró <strong>de</strong> laSalve875. El coll Merca<strong>de</strong>r és el pas entre el Montcau(a la dreta) i el turó <strong>de</strong>l Castell (a l’esquerra).Després <strong>de</strong>l coll comença la baixada cap a lavall <strong>de</strong> Martorelles.Aquests terrenys són propietat <strong>de</strong> l’ajuntament<strong>de</strong> Barcelona, com ho indiquen algunes fites<strong>de</strong> ciment. Gràcies a això, van ser els únicsboscos <strong>de</strong>l poble que no es van tallar a finals<strong>de</strong>l segle 19 per plantar-hi les vinyes que<strong>de</strong>sprés va matar la filoxera. El bosc <strong>de</strong>lMontcau és l’únic alzinar original, mil·lenari,<strong>de</strong> <strong>Montornès</strong>.6. No arribem al coll. Cinquanta metres abans,girem a l’esquerra per un camí ample protegitper un ca<strong>de</strong>nat que impe<strong>de</strong>ix la circulació <strong>de</strong>vehicles.Aquest camí estat obert recentment ambmàquines, tallant els sen<strong>de</strong>rs històrics <strong>de</strong>pagesos i caçadors. És lleig, però permet unaccés ràpid als camions <strong>de</strong>l Parc <strong>de</strong> la SerraladaLitoral i una actuació eficaç contra els incendis.T. TaberneraCan Palau7. Poc abans d’arribar al turonet <strong>de</strong> La Salve,ens <strong>de</strong>sviem a dreta per un vell camí <strong>de</strong> carro.El turó té aquest nom perquè, fins a meitat <strong>de</strong>lsegle 20, els veïns <strong>de</strong> Vallromanes feien cadaany un aplec a l’ermita <strong>de</strong> Sant Miquel, adjuntaal castell <strong>de</strong> <strong>Montornès</strong>; quan arribaven aquía la carena, s’aturaven a resar una Salve Regina.En aquest mateix punt s’alça avui una torre <strong>de</strong>comunicacions, aprofitant la situacióprivilegiada, amb perspectiva al <strong>Vallès</strong> i a lavall <strong>de</strong> Vallromanes.Val la pena acostar-s’hi un moment, percontemplar el paisatge d’aquesta vall.8. El camí <strong>de</strong> carro que seguim puja fins a unapetita caseta coronada per una antena <strong>de</strong>televisió. A la dreta s’enfila un corriol amb elque accedim <strong>de</strong> seguida a la ciutat ibera <strong>de</strong><strong>Montornès</strong>.Estem en l’extrem nord <strong>de</strong> la ciutat, que s’esténcap amunt fins a cent metres <strong>de</strong>l castell. És unpoblat molt gran que mai no ha estat excavatsistemàticament. Es po<strong>de</strong>n veure les fila<strong>de</strong>s <strong>de</strong>pedres <strong>de</strong> les cases i molts fragments <strong>de</strong>ceràmica ibèrica escampats pel terra.Es creu que aquesta ciutat va ser <strong>de</strong>struïdapels romans l’any 195 aC, quan el censor MarcPorci Cató va aixafar la insurrecció <strong>de</strong> les tribusiberes <strong>de</strong> Catalunya amb una crueltat extrema.
Pràctica <strong>de</strong> rutaL’orientació <strong>de</strong> <strong>Montornès</strong>NNOAl llarg <strong>de</strong>ls segles, quan els homes han volgut orientar-se, el primerque han fet és observar la posició <strong>de</strong>l Sol. La mateixa paraula orientarsesignifica buscar l’Orient, és a dir, el punt <strong>de</strong> l’horitzó per on surt el Sol.Dels quatre punts cardinals –que són Tramuntana (Nord), Migjorn (Sud),Llevant (Est) i Ponent (Oest)–, n’hi ha tres que fan referència a la posició<strong>de</strong>l Sol al llarg <strong>de</strong>l dia. El Nord és l’únic que no té un nom solar per unaraó molt senzilla, perquè el Sol mai no se situa al Nord en el nostrehemisferi. El Nord, a Catalunya, apunta al Pirineu, i per això diem que ésla direcció que travessa les muntanyes, Tramuntana.OLa pràctica d’aquesta excursió ens servirà per conèixer l’orientació <strong>de</strong><strong>Montornès</strong> i en quina direcció estan orientats les muntanyes i els poblesveïns.Tot ho aprendrem a partir <strong>de</strong> la posició <strong>de</strong>l Sol, amb l’ajuda <strong>de</strong> la Rosa<strong>de</strong>ls Vents que acompanya aquesta pràctica <strong>de</strong> ruta.Antigament, l’hora oficial <strong>de</strong>l país coincidia amb l’hora solar. Les dotze<strong>de</strong>l migdia eren sempre el moment en que el Sol estava més alt iassenyalava exactament al Sud. Però ja fa anys que es va prendre l’acordSONEd’avançar una hora els rellotges per tal <strong>de</strong> coincidir amb l’hora <strong>de</strong>lcontinent Europeu. A més, durant l’estiu, l’avancem una segona hora pertal d’aprofitar millor les hores <strong>de</strong> llum i estalviar energia.Dit d’una altra manera: hem <strong>de</strong> recordar que, durant l’hivern, el Solassenyala el Sud a les 13 hores oficials, i que, durant l’estiu, assenyalael Sud a les 14 hores.EUn cop haguem arribat a un lloc amb una bona perspectiva sobre<strong>Montornès</strong>, farem servir la Rosa <strong>de</strong>ls Vents per orientar-nos.Al voltant <strong>de</strong>l Sud, trobarem dibuixa<strong>de</strong>s dues franges amb algunesposicions horàries <strong>de</strong>l Sol a l’estiu i a l’hivern. Segons l’hora que sigui,apuntem-les al Sol i la Rosa <strong>de</strong>ls Vents ja ens indicarà els punts cardinals.No cal fer res més. És tan senzill com això.I ara, amb la Rosa <strong>de</strong>ls vents correctament orientada, observem en quinadirecció, <strong>de</strong>s <strong>de</strong> <strong>Montornès</strong>, estan les muntanyes que ens envolten: SantLlorenç <strong>de</strong>l Munt, els Cingles <strong>de</strong>l Bertí, el Montseny, el Montnegre, elCéllecs, Sant Mateu, La Salve, el turó <strong>de</strong>l Castell, el Montcau, els turonsCal<strong>de</strong>rs...Observem també en quina direcció que<strong>de</strong>n Saba<strong>de</strong>ll, Cal<strong>de</strong>s, Mollet,Parets, Montmeló, Granollers, La Roca, Vilanova, Car<strong>de</strong><strong>de</strong>u, Vallromanes...SE