estudi_comerc_barcelona_2014_juny-ok
estudi_comerc_barcelona_2014_juny-ok
estudi_comerc_barcelona_2014_juny-ok
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
probablement, a l’elecció d’un model urbanístic que ha abusat de dotar les plantes<br />
baixes d’usos <strong>comerc</strong>ials malgrat l’escassa capacitat d’atracció de la zona. Si bé és<br />
cert que aquesta àrea es localitza al mig de Barcelona, la configuració viària i de<br />
transport públic i els condicionants geogràfics (el relleu) l’hi resten centralitat. També<br />
en relació a l’ocupació, cal destacar que els barris més perifèrics tenen unes situacions<br />
molt diverses: alguns d’ells tenen índexs d’ocupació elevats perquè concentren els<br />
baixos <strong>comerc</strong>ials en els carrers més cèntrics i altres tenen índexs d’ocupació molt<br />
baixos (per bé que en nombres absoluts, el nombre de locals buits és reduït).<br />
Pel que fa a la dotació <strong>comerc</strong>ial, una quinzena de barris tenen una cobertura baixa, al<br />
voltant o per sota d’un comerç per cada 100 habitants, unes dades que indiquen una<br />
manca de cobertura fins i tot d’aquells comerç més quotidià. Bona part d’ells es<br />
concentren a l’extrem nord de la ciutat (Trinitat Nova, Torre Baró, Ciutat Meridiana i<br />
Vallbona) on no sembla consolidar-se cap eix <strong>comerc</strong>ial significatiu. En altres casos<br />
(Can Peguera, la Font d’en Fargues o el Bon Pastor) el problema sembla menys greu<br />
a causa de la proximitat a eixos <strong>comerc</strong>ials relativament importants (passeig Maragall,<br />
Fabra i Puig, Gran de Sant Andreu...).<br />
Tot i que a priori pot semblar que la inversió fora de l’eix central de Barcelona té menys<br />
possibilitats d’èxit no podem oblidar que no hi falten les oportunitats: els preus de<br />
lloguer i venda són més reduïts, el comerç quotidià continua essent necessari i hi ha<br />
àrees que necessiten millorar la dotació <strong>comerc</strong>ial. La clau, en aquest cas, rau en<br />
cercar localitzacions adequades per cobrir necessitats concretes en sectors més<br />
consolidats.<br />
Oferta i demanda <strong>comerc</strong>ial<br />
Tot i que ja hem vist que la realitat té més matisos, a grans trets es dibuixa una<br />
“Barcelona mar-muntanya” amb una elevada oferta <strong>comerc</strong>ial i una elevada demanda<br />
<strong>comerc</strong>ial i una “Barcelona Besòs-Llobregat” amb una baixa oferta <strong>comerc</strong>ial i una<br />
baixa demanda <strong>comerc</strong>ial. Caldrà veure l’evolució temporal de les dades per bé que tot<br />
fa pensar que aquesta és una dinàmica que s’ha anat reforçant en les darreres<br />
dècades i que, de moment, no té aturador. En aquest sentit, sembla evident que<br />
l’orientació de les noves activitats que es volen desenvolupar a la ciutat s’haurà<br />
d’adequar a aquesta realitat, potenciant l’especialització en l’eix central i la cobertura<br />
<strong>comerc</strong>ial a la resta.<br />
El repte a partir d’ara és analitzar si cal adoptar estratègies per, com a mínim,<br />
reorientar aquesta situació (millorant la salut <strong>comerc</strong>ial de determinades àrees) sense<br />
perjudicar el potencial turístic i <strong>comerc</strong>ial de l’eix estratègic mar-muntanya. Si l’objectiu<br />
de l’equip de govern és apostar per un “model de barris productius a escala humana<br />
dins una ciutat hiperconnectada” sembla clar que cal fer compatible la dinamització i<br />
consolidació de l’eix central i la dotació de més activitat i autonomia a cada un dels<br />
barris.<br />
61