Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
172<br />
drets <strong>humans</strong> <strong>al</strong> <strong>carrer</strong>. Cuentos <strong>infantiles</strong> <strong>sobre</strong> <strong>derechos</strong> <strong>humanos</strong><br />
L’hotel era magnífic i la ciutat inimaginable. Els dos nois van coincidir a l’habitació<br />
número 304 i després d’una breu presentació es van acomiadar i se’n van anar a dormir<br />
ja que el viatge havia estat llarg.<br />
Al dia següent, un autobús els esperava a la porta de l’hotel però els dos es van quedar<br />
de pedra quan en sortir <strong>al</strong> <strong>carrer</strong> van comprovar que tot estava nevat. Cap d’ells no<br />
havia vist mai la neu.<br />
—Déu meu! Has vist|— va cridar l’Abul dirigint-se <strong>al</strong> seu company d’habitació.<br />
—Òndia! No havia vist mai això, és com la farina de casa però molt i molt gelada!<br />
Tots els nois de la trobada van començar a xerrar, a córrer, a s<strong>al</strong>tar, a riure i les primeres<br />
boles de neu van començar a llançar-se.<br />
—Tranquils nois, silenci, deixeu-me parlar a mi— va dir un dels monitors de la trobada—.<br />
Com que avui ha nevat no podrem anar d’excursió. Aquí tenim un autobús que<br />
ens portarà a fer un tomb i després tindreu la tarda lliure.<br />
El vehicle els va portar a fer un recorregut per tota la ciutat. Els joves estaven asseguts<br />
amb el mateix company d’habitació, per això l’Abul i en Sharon seien junts.<br />
—Sharon, has vist tot això| T’ho havies imaginat així| Està tot nevat, tot ple de<br />
llums...— va exclamar l’Abul.<br />
— No, a Israel no neva mai, les cases no són tan <strong>al</strong>tes i grans però sí que tenim llums<br />
de Nad<strong>al</strong>— va contestar en Sharon.<br />
Els dos amics van visitar l’Estàtua de la Llibertat, l’Empire State, van anar a fer un<br />
tomb per Manhattan, van veure aquelles tendes cares i luxoses on pel nombre tan elevat<br />
de zeros <strong>al</strong>s seus preus semblava que no podien ser veritat. Van passejar i passejar per<br />
tota aquella ciutat on la gent anava molt ràpid, on hi havia milers i milers de motos i<br />
cotxes, on els <strong>carrer</strong>s eren enormes i llargs... i tot això sota uns nous flocs de neu que<br />
gelaven les g<strong>al</strong>tes i el nas.<br />
Van dinar a Centr<strong>al</strong> Park. Semblava que es trobaven <strong>al</strong> damunt d’un enorme núvol<br />
blanc. Van menjar el que ells van suposar que era el menjar típic d’<strong>al</strong>là> una gran hamburguesa<br />
i patates fregides, tot dins d’una capseta i acompanyat d’una joguina.<br />
—Mira que és estranya aquesta gent! Per a què volem nos<strong>al</strong>tres aquesta joguina si el<br />
que tenim és gana| Més v<strong>al</strong>dria que fessin més grans les racions i es deixessin de tantes<br />
ximpleries! No et sembla| — va dir l’Abul mentre s’acabava el darrer mosset.<br />
Després de dinar, els organitzadors van repartir una targeta d’identificació a cadascú,<br />
on es podia llegir el nom, el país i l’edat de cada jove.