Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
160<br />
drets <strong>humans</strong> <strong>al</strong> <strong>carrer</strong>. Cuentos <strong>infantiles</strong> <strong>sobre</strong> <strong>derechos</strong> <strong>humanos</strong><br />
—És que la feina que jo faig és més difícil, qu<strong>al</strong>sevol persona no la pot fer —explica<br />
en Joan tot convençut— i menys les noies, perquè no teniu força per picar claus. —Ja!<br />
Això t’ho creus tu que no tenim força, et sembla que no pesen prou aquelles olles i paelles,<br />
fins i tot jo hi cabria a dins!! —replica la Margarida.<br />
Al segon dia i de bon matí, el pare tornà a amarrar el carro <strong>al</strong> cav<strong>al</strong>l i “Arri!” cap a<br />
ciutat tots tres <strong>al</strong>tra vegada. La Margarida va pujar cap a casa del sabater i va comença a<br />
netejar. En aquell moment, va sortir per la finestra a espolsar una estora i va veure… <strong>al</strong><br />
faquir que treia foc per la boca!!! I se’l va quedar mirant bocabadada. Però justament es<br />
va acabar la funció i tota la gent que mirava <strong>al</strong> faquir va marxar, i entre aquestes persones,<br />
sabeu qui hi havia|| En Joan.<br />
—Joan!!! —va cridar ben fort la noia —Què hi fas aquí||| —li va preguntar. És que<br />
el senyor sabater m’ha acomiadat —explica ell. —Per què|— li pregunta sa germana—.<br />
Doncs perquè m’he equivocat< he cosit una plantilla de la dreta a l’espardenya esquerra i<br />
la plantilla de l’esquerra l’he cosit a l’espardenya que es posa <strong>al</strong> peu dret. —li explica en<br />
Joan—. I per això t’ha acomiadat| —li pregunta—. Bé, per això i perquè les he pintat de<br />
color rosa —continua explicant en Joan—. I què passa, no és bonic el rosa| —pregunta sa<br />
germana—. Sí, però és que eren per un home i quan les ha vist me les ha llençat pel cap!!<br />
—Doncs Joan, fem una cosa, —diu ella —Puja tu a enllestir la feina, que jo miraré<br />
d’enredar <strong>al</strong> senyor sabater per a què em deixi ajudar-lo i així no c<strong>al</strong>drà que els pares<br />
sàpiguen el que ha passat.<br />
—Au va, Margarida! —contesta en Joan —No veus que no et voldrà per a treb<strong>al</strong>lar|<br />
Ets una nena! —I| —pregunta ella —doncs que jo també dubtaria de si una nena pot<br />
ataconar sabates i apedaçar espardenyes, perquè és molt difícil!! —afegeix en Joan —I<br />
encara et picaries <strong>al</strong> dit. —Clar, tu també deus pensar que les nenes hem vingut <strong>al</strong> món<br />
per escombrar i posar-nos rul·los <strong>al</strong> cap, oi| —deia tota enfadada— però també sabem<br />
fer moltes coses, eh || —Com ara mirar-se tot el dia <strong>al</strong> mir<strong>al</strong>l i cantar com un g<strong>al</strong>l| —va<br />
riure en Joan. —Mira Joan si em fas enfadar més, li diré <strong>al</strong> pare que t’han acomiadat, o<br />
sigui que fes-me cas —diu la nena furiosa. —Està bé, —remuga ell —T’ho he posat fàcil,<br />
—diu ella— només c<strong>al</strong> que facis el dinar. Adéu!<br />
La nena va córrer cap a l’armari de la roba del senyor sabater i es va disfressar de<br />
noi amb la seva roba. (Així que a partir d’ara li direm Margaritu quan faci de noi). Va<br />
baixar <strong>al</strong> <strong>carrer</strong> i li va dir <strong>al</strong> senyor sabater> —Bon home, no necessiteu pas un aprenent|<br />
Jo sé molt bé com s’ataconen les sabates i com s’apedacen les espardenyes —va dir en