Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Els invisibles<br />
147<br />
Ningú no els creu i , mica en mica, els miren estranyats i s’<strong>al</strong>lunyen d’ells. És una<br />
situació difícil i desagradable. Ara entenen com se sent la gent que viu a la muntanya del<br />
No-res.<br />
Amb el temps, però, La Mag<strong>al</strong>í es fa visible a la resta de la gent i tot queda en un<br />
ensurt molt gran. En Roc i la Cèlia senten un gran <strong>al</strong>leujament i estan contents de què la<br />
Mag<strong>al</strong>í pugui formar part del poble i no quedi aïllada de tothom. Estan contents de que<br />
pugui jugar i anar a l’escola amb la resta dels nens.<br />
Els amics de la Cèlia i en Roc no entenen què ha passat i estan desorientats. Ells, els<br />
hi expliquen la història del Pic del M<strong>al</strong> Temps. De fet, ja els havien explicat la història<br />
<strong>al</strong>tres vegades però no els havien cregut. Ara, però, sí que ho fan.<br />
Tots estan d’acord que en el Pic del M<strong>al</strong> Temps hi ha tot un poble que no té la sort<br />
de la Mag<strong>al</strong>í i que c<strong>al</strong> ajudar d’<strong>al</strong>guna manera. Així que decideixen que en Roc, la Cèlia i<br />
<strong>al</strong>guns amics hi vagin i parlin amb ells per trobar la manera d’ajudar-los.<br />
Aquesta vegada, la Cèlia i en Roc troben de seguida el pont per travessar el riu. Són<br />
molt ben rebuts, amb petons i abraçades. Els amics, que no hi havien estat mai, queden<br />
sorpresos en descobrir que tota aquella gent viu a prop d’ells i, en canvi, desconeixien<br />
completament la seva existència.<br />
Els expliquen el motiu de la seva visita i tothom es reuneix a casa del Sr. Agustí, un<br />
senyor ja gran que havia viscut moltes coses <strong>al</strong> llarg dels anys, coses bones i coses dolentes<br />
però de totes elles n’havia après <strong>al</strong>guna cosa. Era, per tant, un savi.<br />
Parlen durant força estona. A la gent del poble tampoc no els agrada aquesta situació.<br />
També volen compartir les coses de cada dia, els seus costums, els seus coneixements...<br />
amb la resta de la gent i així, entre tots, poder pensar i decidir aquelles coses que podrien<br />
fer que el país fos millor.<br />
L’avi, savi com és, els explica que fa molts anys s’havia intentat que la gent del país<br />
els veiés. Però no ho van aconseguir.<br />
—Ho podríem tornar a provar! — suggereixen en Roc i la Cèlia.<br />
—Sí però, com ho farem| —es pregunten tots.<br />
—Aquesta vegada serà diferent —diu el Sr. Agustí tot seriós— Fa molts anys no<br />
teníem ningú que ens ajudés. La Cèlia i en Roc podrien anar a parlar amb el President i<br />
el Consell de Savis. A ells sí que els veuen!<br />
Decidits a fer el que havia suggerit el Sr. Agustí, en Roc i la Cèlia marxen cap a la<br />
capit<strong>al</strong> del país. Allà demanen per entrevistar-se amb el President i el Consell de Savis.