Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Drets humans al carrer, cuentos infantiles sobre derechos humanos
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
12<br />
drets <strong>humans</strong> <strong>al</strong> <strong>carrer</strong>. Cuentos <strong>infantiles</strong> <strong>sobre</strong> <strong>derechos</strong> <strong>humanos</strong><br />
màtica gaudia moltíssim movent els dits <strong>sobre</strong> el teclat dels ordinadors.<br />
En Greis a l’hora del dinar s’ho acabava tot i no deixava ni una engruna <strong>al</strong> plat. Era<br />
l’únic de l’escola que així ho feia i sovint es tirava <strong>al</strong>gun rot. Després anava a ajudar els<br />
nens més petits del menjador a rentar-se les mans. Ell tenia un secret> li encantava jugar<br />
amb l’aigua. Es tornava boig quan obria l’aixeta i sortia aigua freda, tèbia o c<strong>al</strong>enta.<br />
Una tarda, a l’escola, es va posar trist perquè no va saber fer els deures. A més, a les<br />
classes no feia res i s’avorria quan veia que tots els companys escrivien i ell no ho sabia<br />
fer. Aleshores va aixecar el dit i va dir><br />
—Professor! Professor! Tinc una idea! Podríem anar a l’Aquàrium <strong>al</strong>gun dia|<br />
Tots els nens de la classe varen dir><br />
—Sí...va si us plau....<br />
I el professor va contestar><br />
—Primer haig de trucar a l’ajuntament perquè ens donin unes entrades i després us<br />
donaré el paper on hi posi el preu.<br />
I <strong>al</strong> cap de quatre dies, que era divendres, se’n van anar cap a l’Aquàrium. Mentre<br />
tots estaven fent fila per entrar, en Greis va veure una noia que portava una g<strong>al</strong>leda plena<br />
de peixos de colors i vestia amb una granota de goma i botes d’aigua de color blau fosc.<br />
La va seguir sense que ella se n’adonés i van arribar davant d’una porta que semblava de<br />
submarí perquè tenia un pany en forma de volant. La noia va pitjar un botons i va girar<br />
el volant. En aquell moment el terra estava mullat de l’aigua de la g<strong>al</strong>leda que portava ella<br />
i en Greis va relliscar perquè duia bambes de sola finíssima. I com si fes surf damunt<br />
d’una planxa va anar disparat cap a un tobogan que el va conduir fins la peixera gegant<br />
dels peixos p<strong>al</strong>lasso. I... xoooffff!!! , va caure dins l’aigua. En Greis, sense tenir por, va<br />
nedar fins el fons de la peixera on hi havia pedres i anemones. I va començar a tocar<br />
suaument els peixos que se li acostaven i donaven voltes i s’esmunyien per tot el seu cos.<br />
Ell els acariciava les escates, la cua, les <strong>al</strong>etes i parlava amb ells. Se’l veia tan feliç... perquè<br />
s’imaginava que era un peix!<br />
Quan en Greis es va quedar sense aire va pujar a la superfície on l’estava esperant<br />
amb cara preocupada la cuidadora dels peixos p<strong>al</strong>lasso. Ella li va dir><br />
—Com has entrat aquí| Qui ets| T’has fet m<strong>al</strong>| No veus que les anemones piquen|<br />
Amb molta vergonya gairebé no podia parlar i només deia><br />
—Peixos, peixos! M’estimen, m’estimen. A miii! a miii!<br />
Aleshores la cuidadora, veient que el nen estava tan content, li va dir>