Drets humans - preguntes i respostes - Centre UNESCO de Catalunya
Drets humans - preguntes i respostes - Centre UNESCO de Catalunya
Drets humans - preguntes i respostes - Centre UNESCO de Catalunya
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
MAtERiALS, 7 — Dr e t s h u m a n s: p r e g u n t e s i r e s p o s t e s<br />
De quina manera la llibertat <strong>de</strong> moviments pot ser objecte <strong>de</strong><br />
limitacions?<br />
Els governs disposen <strong>de</strong> nombrosos mitjans per limitar la llibertat <strong>de</strong><br />
moviments, tant entre països com a l’interior d’un mateix país. Alguns, per<br />
raons polítiques, limiten la llibertat que tenen els seus ciutadans, així com els<br />
estrangers, <strong>de</strong> <strong>de</strong>splaçar-se a l’interior <strong>de</strong>l país. La <strong>de</strong>tenció arbitrària (vegeu<br />
l’article 9) continua essent practicada, hi continua havent camps <strong>de</strong> treball en<br />
els quals són tancats ciutadans per causa <strong>de</strong> la seva oposició o <strong>de</strong> la dissidència<br />
política. Els governs que han recorregut a aquestes pràctiques es protegeixen,<br />
per justificar-se, darrere motius legítims falsos.<br />
En temps <strong>de</strong> lluites internes i/o conflicte armat, assistim a vastos <strong>de</strong>splaçaments<br />
<strong>de</strong> poblacions a l’interior <strong>de</strong> les fronteres nacionals, i a èxo<strong>de</strong>s massius. Tant<br />
en un cas com en l’altre es tracta <strong>de</strong> moviments més o menys forçats, en els<br />
quals les poblacions no tenen cap garantia que es respecti el seu dret <strong>de</strong> tornar<br />
a casa seva, i constitueixen, doncs, una negació <strong>de</strong>l principi <strong>de</strong> la llibertat <strong>de</strong><br />
moviments. Per <strong>de</strong>sgràcia, hi ha massa exemples <strong>de</strong> situacions d’aquesta mena,<br />
les quals constitueixen en primer lloc violacions greus <strong>de</strong>ls drets <strong>humans</strong><br />
essencials i <strong>de</strong> les llibertats fonamentals.<br />
article 14<br />
1. en cas <strong>de</strong> persecució, tota persona té dret a cercar asil en altres<br />
països i a beneficiar-se’n.<br />
2. aquest dret no podrà ser invocat contra una persecució<br />
veritablement originada per <strong>de</strong>lictes comuns o per actes oposats<br />
als objectius i principis <strong>de</strong> les nacions uni<strong>de</strong>s.<br />
Què s’entén per asil?<br />
El dret <strong>de</strong> cercar asil és el dret, per a aquelles persones que han abandonat el<br />
país per por <strong>de</strong> les persecucions, <strong>de</strong> trobar refugi i protecció en un altre lloc<br />
(vegeu a la primera part, la pregunta 54).<br />
La Convenció <strong>de</strong> l’Estatut <strong>de</strong>ls Refugiats adoptada el 1951 per l’ONU preveu<br />
una protecció contra la persecució, sense que, malgrat això, es <strong>de</strong>fineixi el<br />
terme «persecució» ni es caracteritzi els «perseguidors». L’Alt Comissariat <strong>de</strong><br />
les Nacions Uni<strong>de</strong>s per als Refugiats (ACNUR) sosté l’opinió segons la qual la<br />
Convenció s’aplica a tota persona que té el temor fonamentat <strong>de</strong> ser objecte<br />
d’actes <strong>de</strong> persecució, sigui quina sigui la persona que es lliura a aquests actes.<br />
Si bé aquesta opinió és compartida per una majoria <strong>de</strong>ls estats, d’altres no<br />
reconeixen la noció <strong>de</strong> «temor <strong>de</strong> persecució», quan els actes <strong>de</strong> persecució són<br />
atribuïts a actors no governamentals. Però la realitat <strong>de</strong>mostra que la persecució<br />
té origens diversos , diferents <strong>de</strong>ls estats, i fins i tot po<strong>de</strong>n originar-la grups<br />
175