Drets humans - preguntes i respostes - Centre UNESCO de Catalunya
Drets humans - preguntes i respostes - Centre UNESCO de Catalunya
Drets humans - preguntes i respostes - Centre UNESCO de Catalunya
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
MAtERiALS, 7 — Dr e t s h u m a n s: p r e g u n t e s i r e s p o s t e s<br />
article 11<br />
1. tots els acusats d’un <strong>de</strong>licte tenen el dret que hom presumeixi<br />
la seva innocència fins que no es provi la seva culpabilitat segons<br />
la llei en un judici públic, en què hom li hagi assegurat totes les<br />
garanties necessàries per a la seva <strong>de</strong>fensa.<br />
2. ningú no serà con<strong>de</strong>mnat per actes o omissions que en el<br />
moment que varen ésser comesos no eren <strong>de</strong>lictius segons el dret<br />
nacional o internacional. tampoc no s’imposarà cap pena superior a<br />
l’aplicable en el moment <strong>de</strong> cometre el <strong>de</strong>licte.<br />
L’article 11 anuncia quatre principis fonamentals:<br />
1) La presumpció d’innocència. És una noció senzilla però important. Vol dir<br />
que cap acusat no ha <strong>de</strong> ser tractat com a culpable fins que la seva culpa no<br />
sigui reconeguda. El dret a la llibertat provisional sota fiança, reconegut en<br />
alguns països, es basa en aquest principi. En altres termes, qualsevol acusat<br />
pot continuar essent lliure esperant el judici.<br />
2) El dret <strong>de</strong> presentar la <strong>de</strong>fensa. El terme «garanties» emprat a l’article 11<br />
inclou, per exemple, l’obligació per a un Estat <strong>de</strong> fer per manera que l’acusat<br />
sigui assistit per un <strong>de</strong>fensor i que els mitjans necessaris per establir-ne la<br />
innocència, en especial el dret <strong>de</strong> nomenar testimonis, li siguin concedits.<br />
3) El dret a un procés públic. La màxima segons al qual «la justícia ha <strong>de</strong> ser no tan<br />
sols donada, sinó també estar a la vista i presència <strong>de</strong> tothom» és implícit. Per tal<br />
que la població confiï en la llei, cal que aquesta sigui aplicada obertament i que<br />
tots puguin veure com funciona a la pràctica la màquina judicial. Si els processos<br />
es <strong>de</strong>senvolupen a porta tancada, res no garanteix que els drets fonamentals<br />
siguin respectats efectivament. Aquesta disposició <strong>de</strong> l’article 11 obliga els estats<br />
a mostrar que la llei ha estat aplicada correctament i amb justícia.<br />
4) La no-retroactivitat <strong>de</strong> les lleis. Aquesta expressió tan complicada correspon<br />
a una i<strong>de</strong>a molt senzilla: ningú no ha <strong>de</strong> ser castigat per accions que eren<br />
legals en el moment en què van ser dutes a terme. Així mateix, si un acte era<br />
meritori d’una pena <strong>de</strong>terminada en el moment en què va ser executat, cap<br />
modificació futura <strong>de</strong> la legislació no pot comportar l’aplicació d’una pena<br />
superior.<br />
L’expressió «dret internacional», al paràgraf 2 d’aquest article, s’aplica, per<br />
exemple als processos <strong>de</strong> Nuremberg i <strong>de</strong> Tòquio en el curs <strong>de</strong>ls quals van ser<br />
jutjats els grans criminals <strong>de</strong> guerra al final <strong>de</strong> la Segona Guerra Mundial. Els<br />
autors <strong>de</strong>ls crims <strong>de</strong> guerra i els crims contra la humanitat van ser jutjats pels<br />
tribunals internacionals en virtut d’unes regles aplicables mundialment (dret<br />
internacional) i no en aplicació <strong>de</strong> les lleis nacionals.<br />
173