Atzavares - Vicerrectorado de Estudiantes y Extensión Universitaria ...
Atzavares - Vicerrectorado de Estudiantes y Extensión Universitaria ...
Atzavares - Vicerrectorado de Estudiantes y Extensión Universitaria ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
–I això a què ve? Doncs mira, no ho sé, però tampoc no tinc ganes <strong>de</strong> saberho.<br />
Ara, a la meua edat, sóc més feliç que mai. Sempre he tingut preocupacions<br />
més greus que la mort.<br />
–I què ocorre quan alguna persona que estimes mor?<br />
–Guillem, no has <strong>de</strong> pensar en aquestes coses, ets massa petit…En tot cas<br />
et diré que has <strong>de</strong> <strong>de</strong>ixar la mort o la pèrdua a un costat, no oblidar-te d’això<br />
però al mateix temps fer un camí paral·lel. Estima el que estàs vivint i no el que<br />
pots perdre. Gau<strong>de</strong>ix <strong>de</strong> les persones que encara viuen i són importants. Fes-me<br />
cas, a la meua edat un ha viscut en les seus pròpies carns moltes experiències,<br />
<strong>de</strong> bones i dolentes. De tot tipus.<br />
“Guillem Domènech i Estellés, té trenta-cinc anys…” I ara què? On sóc? És<br />
<strong>de</strong> nit; la lluna em dóna la benvinguda. Puc sentir les mans, les tinc, al igual que<br />
les altres extremitats i tot el meu cos! Sent unes molèsties a l’esquena i al muscle,<br />
i tinc cert regust <strong>de</strong> sang a la boca, potser ho imagine. Estic tombat, enmig<br />
<strong>de</strong>l carrer sobre una llitera. La llum <strong>de</strong> la lluna no és l’única <strong>de</strong>l moment, el llum<br />
d’una ambulància em confon, però la disposició volcada <strong>de</strong>l meu cotxe és un<br />
indici que m’indica què ha passat. “Hola, senyor Domènech, està d’enhorabona,<br />
pot donar les gràcies per ser viu. S’ha saltat un semàfor…Mire com ha quedat<br />
el seu vehicle…”<br />
No em fan falta més consells, jo tinc ben clar el que he <strong>de</strong> fer: “Si us plau,<br />
em pot donar un mòbil?” L’infermer dubta per un moment, però finalment trau<br />
un mòbil <strong>de</strong> la butxaca i m’ho acosta. Agafe el telèfon i teclege la combinació<br />
exacta <strong>de</strong> números que sempre duc al cap però mai no arribe a prémer. Una veu<br />
tendra em rep a l’altre costat <strong>de</strong> la línia telefònica. No es moment <strong>de</strong> dubtar:<br />
“Maria, disculpa per trucar-te a aquestes hores… Po<strong>de</strong>m parlar?”<br />
49