festa - Fundació Lluís Carulla
festa - Fundació Lluís Carulla
festa - Fundació Lluís Carulla
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
que la reforma que el papa Gregori XIII féu del calendari<br />
Julià l'any 1582 (reforma gregoriana). Aquesta<br />
reforma fou deguda al fet que l'antic calendari romà<br />
tenia una durada lleugerament superior a l'any solar,<br />
de manera que cada quatre-cents anys sobraven tres<br />
dies. A instàncies del Concili de Trento, Gregori XIII<br />
va dirigir aquesta reforma, que té com a fet més destacat<br />
que segueix afegint un dia al febrer cada quatre<br />
anys, exceptuant els anys que acaben el segle, sempre<br />
i quan les seves dues primeres xifres no siguin divisibles<br />
per 4. Així, amb aquest calendari els anys<br />
que acaben en 00 no són bixestos, però sí que ho foren<br />
l'any 1600 i, més a prop nostre, el gairebé mític<br />
any 2000.<br />
Quan el papa Gregori va reformar el calendari, el<br />
desfasament que arrossegava el calendari solar era de<br />
deu dies. Fou per aquest motiu, i per tal de solucionar<br />
el desajustament, que el dia 4 d'octubre del<br />
1582 es va avançar el calendari els 10 dies esmentats,<br />
de manera que l'endemà fou 15 d'octubre, Són<br />
els famosos «10 dies que no varen existir». Actualment,<br />
aquest és el calendari que utilitzen la major<br />
part de nacions cristianes, exceptuant les que formaren<br />
part del cisma d'Orient.<br />
Aquest fet queda ben clar en diversos documents<br />
de l'època, com els Dietaris de la Generalitat de Catalunya,<br />
on al lloc corresponent al 5 d'octubre, consta<br />
«En aquest die se dexà lo calendari antic, y axí no<br />
diem ni tenim v de octubre ni havem de comptar y seguir<br />
lo número y calendari antic, sinó que comptam y<br />
som a XV de octubre dit any MDLXXXII». Més clar, impossible.<br />
Des d'un punt de vista festiu i cultural (i també religiós,<br />
evidentment), l'eix central del calendari litúrgic<br />
cristià és la passió, la mort i la resurrecció de<br />
Crist, centrades entorn de la Setmana Santa i la Pasqua.<br />
Tal com ja hem comentat, atès que aquests fets<br />
tingueren lloc en àmbit cultural i històric jueu, l'Església<br />
segueix en aquesta festivitat una sèrie de trets<br />
característics del calendari hebreu, motiu pel qual la<br />
relació judaico cristiana és molt gran.<br />
El nostre calendari festiu actual<br />
El nostre calendari actual és l'element resultant de<br />
tots els calendaris que hem vist fins ara, i és per això<br />
Nadal del 2003 I 23<br />
que, des del punt de vista festiu, hi podem distingir<br />
dues grans meitats: una de base solar i l'altra de base<br />
lunar. La de base solar seria fixa i aniria de Sant Joan<br />
(24 de juny) a la Candelera (2 de febrer), del solstici<br />
d'estiu al final de l'hivern, i té com a element central<br />
la Nativitat de Crist, el Nadal. Aquesta celebració que<br />
l'any 325, durant el primer Concili ecumènic de Nicea,<br />
es va fixar el 25 de desembre, correspondria a la<br />
festivitat romana del naixement del sol {Natalis solis)<br />
i s'escau a tocar el solstici d'hivern, dia en què, simbòlicament,<br />
el sol reneix. D'altra banda, cal recordar<br />
que la mateixa religió cristiana defineix Crist com a<br />
llum i veritable sol per als homes. El Nadal, com el<br />
sol que representa, és una celebració fixa. De fet, la<br />
resta de l'any també continua tenint una base solar,<br />
per bé que la lluna n'esdevé la principal protagonista.<br />
Pel que fa a aquesta meitat del calendari que té sobretot<br />
una base lunar, aquesta seria variable o mòbil,<br />
i aniria del Dijous Gras o Llarder (diada que marca l'inici<br />
del Carnaval) fins al Corpus, del final de l'hivern<br />
a les portes de l'estiu, i el seu element central és la<br />
celebració de la Pasqua. La Pasqua, com la lluna, al<br />
cicle de la qual pertany, és mòbil, i és la festivitat que<br />
fa oscil·lar (pujar i baixar) la resta de diades mòbils.<br />
El diumenge de Pasqua és sempre el primer diumenge<br />
després de la primera lluna plena de primavera (21<br />
de març), llevat que la lluna plena s'escaigui aquest<br />
diumenge, circumstància que trasllada la Pasqua al<br />
diumenge següent. A partir d'aquí podem deduir que<br />
la Pasqua pot oscil·lar entre el 22 de març i el 25 d'abril<br />
com a dates límit.<br />
El cristianisme, com a religió imperant, va acabar<br />
ocupant el lloc d'antigues creences. De sempre tothom<br />
ha cregut en quelcom i han existit centres de<br />
ritu. El cristianisme, en no poder anorrear aquestes<br />
pràctiques paganes, les va transformar, adaptar i cristianitzar,<br />
de manera que es mantingueren antigues<br />
tradicions, ritus i centres de culte convenientment<br />
reinterpretats. Estratègicament, l'Església va col·locar<br />
festivitats concretes de sants determinats superposades<br />
a aquelles tradicions ancestrals. Com més<br />
important era el culte anterior, més important fou el<br />
sant que el substituïa. Només calia seguir una premissa:<br />
el sant en qüestió havia de gaudir de virtuts i<br />
qualitats semblants i molt properes a les del culte anterior.<br />
Això ho simplificava tot enormement. A continuació<br />
podrem comprovar com l'Església va cristià-.