festa - Fundació Lluís Carulla
festa - Fundació Lluís Carulla
festa - Fundació Lluís Carulla
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
encara que sigui de forma inconscient, en el fet que<br />
formen part de projectes col·lectius que es forgen o<br />
es mantenen per la il·lusió, per la voluntat i pel tarannà<br />
de la mateixa gent.<br />
El cineasta Woody Alien diu que la tradició és la il·lusió<br />
per la permanència. De fet, moltes vegades una<br />
tradició neix sense que es tingui consciència que esdevindrà<br />
una tradició, i és només quan li atorguem un<br />
valor especial, quan considerem que forma part de la<br />
nostra manera de ser, que desitgem llegar-la intacta<br />
als nostres descendents. Ells segurament la mantindran,<br />
però a la seva manera, que de ben segur serà diferent<br />
de la nostra.<br />
La identitat nacional comença per la identitat local<br />
Per lògica, el sentiment nacional de la gent ha de començar<br />
per força per la identitat local. De fet, si no<br />
tenim consciència d'una identitat local, si no en reconeixem<br />
els elements essencials, difícilment podem<br />
sentir-nos identificats amb una realitat nacional. Fins<br />
i tot podríem dir que la identitat nacional es configura<br />
per la suma d'identitats locals, legitimades per la<br />
voluntat popular i avalades per les tradicions. HI ha<br />
Nadal del 2003 I 11<br />
tradicions locals que, per les seves característiques<br />
singulars i la seva qualitat, sense perdre la seva condició<br />
de locals, han esdevingut patrimoni nacional,<br />
com seria el cas de les festes declarades d'Interès<br />
Nacional. És possible, fins i tot, que traspassin fronteres<br />
i prenguin una dimensió molt més àmplia, com<br />
és el cas en aquests moments de la Patum de Berga,<br />
que ha estat proposada a la UNESCO com a Patrimoni<br />
Immaterial de la Humanitat.<br />
Davant del repte actual de la globalització, la singularitat<br />
es converteix en una peça clau per al manteniment<br />
de la identitat. La cultura popular és una eina<br />
identitària de primera perquè és allò que ens fa singulars<br />
respecte als forans i és alhora perfectament<br />
comprensible per a la gent del país. No existeix un<br />
ventall de costums i de tradicions que se celebri exactament<br />
igual a tot el territori, de la mateixa manera<br />
que no existeix un únic vestit típic per a tot Catalunya<br />
a causa de les diferències geogràfiques. És evident<br />
que no són iguals els hiverns al Pirineu que al Delta<br />
de l'Ebre, com tampoc són les mateixes les condicions<br />
climàtiques de cada estació a cada indret del<br />
país, i això té conseqüències pel que fa a la indumentària.<br />
De la mateixa manera, cada població té les