LA DIÈRESI La dièresi (¨) és un signe gràfic que es col·loca ...
LA DIÈRESI La dièresi (¨) és un signe gràfic que es col·loca ...
LA DIÈRESI La dièresi (¨) és un signe gràfic que es col·loca ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>LA</strong> <strong>DIÈRESI</strong><br />
<strong>La</strong> <strong>dièr<strong>es</strong>i</strong> (<strong>¨</strong>) <strong>és</strong> <strong>un</strong> <strong>signe</strong> <strong>gràfic</strong> <strong>que</strong> <strong>es</strong> <strong>col·loca</strong> exclusivament sobre la i i la u amb l<strong>es</strong><br />
f<strong>un</strong>cions següents:<br />
a) Per a indicar <strong>que</strong> la u dels grups gue, gui, <strong>que</strong>, qui, no <strong>és</strong> muda: següent,<br />
ambigüitat;aqüeducte,terraqüi.<br />
b) Per a indicar <strong>que</strong> la i i la u no formen diftong decreixent amb la vocal anterior:<br />
fluïd<strong>es</strong>a, oïm, raïm, veïna, xiïta; diürn, Raül, Seül, taüt.<br />
c) Per a indicar <strong>que</strong> la i en posició intervocàlica <strong>es</strong> pron<strong>un</strong>cia com a vocal sil·làbica, <strong>és</strong><br />
a dir, no forma diftong amb la vocal anterior ni f<strong>un</strong>ciona com a semiconsonant r<strong>es</strong>pecte<br />
a la vocal posterior: agraïa, beneïen, reduï<strong>es</strong>, traduïen<br />
No porten <strong>dièr<strong>es</strong>i</strong>, però:<br />
a) Els mots <strong>que</strong>, segons l<strong>es</strong> norm<strong>es</strong> d'accentuació, han de dur accent:<br />
amb <strong>dièr<strong>es</strong>i</strong> amb accent<br />
agraïen però agraíem<br />
Lluïsa » Lluís<br />
països » país<br />
roïna » roí<br />
b) Els mots <strong>que</strong> pr<strong>es</strong>enten els sufixos -isme, -ista: arcaisme, ateisme; altruista,<br />
ateneista.<br />
REMARCA: Els mots lluïsme i proïsme sí <strong>que</strong> porten <strong>dièr<strong>es</strong>i</strong>, perquè la terminació -<br />
isme no <strong>és</strong> en <strong>es</strong>tos casos <strong>un</strong> sufix.<br />
c) Els infinitius, els ger<strong>un</strong>dis, els futurs i els condicionals dels verbs acabats en vocal
m<strong>és</strong> -ir: agrair, agraint, agrairé, agrairia; beneir, beneint, beneiré, beneiria; oir, oint,<br />
oiré, oiria; lluir, lluint, lluiré, lluiria.<br />
d) L<strong>es</strong> paraul<strong>es</strong> començad<strong>es</strong> amb els prefixos següents:<br />
al·lo- al·loimm<strong>un</strong>ització<br />
anti- antiinflamatori<br />
auto- autoinducció<br />
bi- bi<strong>un</strong>ívoc<br />
bio- bioindicador<br />
co- coincidència<br />
contra- contraindicació<br />
gastro- gastroint<strong>es</strong>tinal<br />
intra- intrauterí<br />
macro- macroinstrucció<br />
micro- microinformàtica<br />
neo- neoimpr<strong>es</strong>sionisme<br />
poli- poliuretà<br />
primo- primoinfecció<br />
quasi- quasiusdefruit<br />
radio- radioisòtop<br />
re- re<strong>un</strong>ió<br />
semi- semi<strong>un</strong>cial<br />
tele- teleimpr<strong>es</strong>sor<br />
termo- termoiònic<br />
EXCEPCIONS: Reüll i l<strong>es</strong> form<strong>es</strong> del verb reeixir: reïsc, reïx, reïsca, reïs<strong>que</strong>s,<br />
reïs<strong>que</strong>n.
Els diftongs<br />
A cada vocal hi corr<strong>es</strong>pon <strong>un</strong>a síl·laba, fora de pocs casos en què <strong>un</strong>a síl·laba<br />
corr<strong>es</strong>pon a m<strong>és</strong> d'<strong>un</strong>a vocal: diftongs i u darrere q i g seguida de vocal (evidentment,<br />
quan i i u són consonants van amb la vocal o l<strong>es</strong> vocals següents: iaia, fèieu, uadi,<br />
veuen).<br />
Diftongs u darrere q i g + vocal<br />
au, eu, iu, ou, (uu),* ai, ei, (ii),* oi, ui,<br />
qua, qüe, qui, quo, gua, güe, güi, guo,<br />
guai, qüeu<br />
jaure, duus, xai, niu, noi, treu. quadern, paraigüer, guaitem, obliqüeu.<br />
* N'hi ha pocs casos; nom<strong>és</strong> en person<strong>es</strong> d'alg<strong>un</strong> verb (uu) i dialectalment (ii).<br />
Norma general<br />
<strong>La</strong> <strong>dièr<strong>es</strong>i</strong> <strong>es</strong> posa sobre l<strong>es</strong> vocals i i u.<br />
<strong>La</strong> f<strong>un</strong>ció<br />
de la <strong>dièr<strong>es</strong>i</strong><br />
<strong>és</strong> indicar<br />
<strong>que</strong> <strong>es</strong> pron<strong>un</strong>cia la u davant de e i i<br />
quan <strong>és</strong> precedida de q i g.<br />
<strong>que</strong> <strong>un</strong>a seqüència de vocals <strong>que</strong><br />
formaria diftong no en forma.<br />
<strong>que</strong> <strong>un</strong>a i o <strong>un</strong>a u <strong>que</strong> per la situació a<br />
la paraula serien consonants són<br />
vocals.<br />
llengüeta, aqüífer,<br />
terràqüia, seqüela, pingüí.<br />
saüc, <strong>es</strong>tudiï, amoïnar,<br />
aïllada, diürètica,<br />
veïnatge.<br />
reduïa, maleï<strong>es</strong>, conduïa,<br />
agraïen.
Per tant, no té la f<strong>un</strong>ció d'accentuar.<br />
Si accent i <strong>dièr<strong>es</strong>i</strong> coincideixen en <strong>un</strong>a mateixa lletra, té preferència l'accent.<br />
Excepcions<br />
reduíem, suís (diferent de suïs, forma del verb suar), agraíssiu, lluíssim.<br />
No <strong>es</strong> posa <strong>dièr<strong>es</strong>i</strong>, encara <strong>que</strong> no hi hagi diftong, en els quatre casos següents:<br />
1. En els compostos amb prefix acabat en vocal (fora de reüll, reïra i l<strong>es</strong> form<strong>es</strong><br />
del verb reeixir, com reïxo, reïx).<br />
re<strong>un</strong>ió, reincidir, contraindicació, coincidència.<br />
2. En l<strong>es</strong> terminacions llatin<strong>es</strong> -us i -um.<br />
Màrius, linòleum, aquàrium, contínuum.<br />
3. En els sufixos -isme i -ista (els acabaments de proïsme i lluïsme no són<br />
sufixos).<br />
egoisme, altruista, arcaisme.<br />
4. En l<strong>es</strong> terminacions de ger<strong>un</strong>di, infinitiu, futur i condicional dels verbs de la<br />
tercera conjugació (acabats en -ir).<br />
agraint, conduir, lluiran, beneiríem.