JESÚS MONCADA - Associació d'Escriptors en Llengua Catalana
JESÚS MONCADA - Associació d'Escriptors en Llengua Catalana
JESÚS MONCADA - Associació d'Escriptors en Llengua Catalana
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
punt que la g<strong>en</strong>t no parlava d’una altra cosa. Com<strong>en</strong>çav<strong>en</strong><br />
parlant del que fos i acabav<strong>en</strong> parlant del problema del poble.<br />
Aquella incertesa era pres<strong>en</strong>t les 24 hores del dia. Una incertesa<br />
voluntàriam<strong>en</strong>t allargada des de dalt, per les raons que<br />
fossin, <strong>en</strong>tre altres, per veure si acabav<strong>en</strong> amb la resistència<br />
de la g<strong>en</strong>t, tothom fotia el camp i no calia embolicar-se més.» 7<br />
I <strong>en</strong> una altra banda ha afegit: «La incertesa sobre el nostre<br />
futur provocada per la construcció dels pantans dura gairebé<br />
tretze anys. Quan arriba el mom<strong>en</strong>t d’abandonar la vella Mequin<strong>en</strong>sa,<br />
una gran majoria de vilatans fund<strong>en</strong> una cooperativa<br />
per construir la nova. Continua la tradició democràtica malgrat<br />
el franquisme.» 3<br />
Viure a Barcelona<br />
El 1966, als 24 anys, portat per la seva dèria per la pintura<br />
i la literatura, Jesús Moncada va decidir anar a viure a Barcelona.<br />
«Vinc a Barcelona perquè Edmon Vallès em deia que<br />
si volia escriure o pintar havia de v<strong>en</strong>ir aquí», explica. «En<br />
principi havia d’anar a un projecte editorial, però se’n va anar<br />
<strong>en</strong> orris.» És per això que busca diners <strong>en</strong> la pintura, aprofitant<br />
l’oferta que li fa un pintor mequin<strong>en</strong>sà, Santiago Estruga. «És<br />
un bon pintor, però, per viure, fa pintura comercial, la m<strong>en</strong>a<br />
de quadres per p<strong>en</strong>jar sobre el tresillo», explica Moncada.<br />
«M’<strong>en</strong>s<strong>en</strong>ya la tècnica i arribo a pintar-ne sis cada dia.» I afegeix:<br />
«Er<strong>en</strong> tots iguals: molt de cel amb algun núvol, i molta<br />
aigua on reflectir-hi una mica de bosc. Pintàvem sobre tàblex.<br />
Esbossàvem els quadres <strong>en</strong> sèrie amb pintura acrílica, que s’asseca<br />
de seguida, i els acabàvem a l’oli amb quatre tocs d’efecte.<br />
Ens <strong>en</strong> pagav<strong>en</strong> una misèria. Si badaves, no et sorti<strong>en</strong> els<br />
comptes.» 3 En una altra banda ho amplia així: «El pintor Santiago<br />
Estruga, un altre mequin<strong>en</strong>sà i un dels tipus més divertits<br />
que he conegut, un personatge de novel·la, va donar-me feina<br />
R<br />
21