L'EMPIRISME (David Hume) - la xarxa de blogs
L'EMPIRISME (David Hume) - la xarxa de blogs
L'EMPIRISME (David Hume) - la xarxa de blogs
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Unitat<br />
5<br />
L’EMPIRISME (<strong>David</strong> <strong>Hume</strong>)<br />
3 El pensament <strong>de</strong> <strong>David</strong> <strong>Hume</strong> (3.1)<br />
“Tots els nostres raonaments referits a causes i efectes no es <strong>de</strong>riven <strong>de</strong> cap impressió sinó<br />
<strong>de</strong>l costum o hàbit. La creença en <strong>la</strong> causalitat és més aviat un acte <strong>de</strong> <strong>la</strong> part sensitiva <strong>de</strong><br />
<strong>la</strong> nostra ment que no pas <strong>de</strong> <strong>la</strong> part cognitiva.”<br />
Segons <strong>Hume</strong> <strong>la</strong> causalitat no és res més que una <strong>de</strong>ducció que hem fet per costum i per<br />
hàbit, però no és experimentable.<br />
Bàsicament quan diem que una cosa és causa d’una altra, el que estem dient és que entre<br />
aquests dos fenòmens hi ha una continuïtat <strong>de</strong> temps i <strong>de</strong> lloc, una prioritat temporal i una<br />
necessitat.<br />
Però això no és <strong>de</strong>l tot cert:<br />
Hi ha coses que passen en una continuïtat <strong>de</strong> temps i <strong>de</strong> lloc i no les consi<strong>de</strong>rem pas causa i<br />
efecte (per exemple amb les passions). També hi ha coses que passen amb prioritat temporal<br />
i, només això, no és suficient per consi<strong>de</strong>rar-ho causa i efecte (tanco <strong>la</strong> porta i sona el<br />
telèfon). Si som estrictes veurem que només <strong>la</strong> necessitat és el que ens fa dir que un<br />
fenomen és causa d’un altre.<br />
El que passa és que <strong>la</strong> necessitat no és impressionable, només sabem que és així per costum.<br />
El nostre coneixement no pot impressionar <strong>la</strong> necessitat i per tant <strong>la</strong> i<strong>de</strong>a <strong>de</strong> causalitat no és<br />
<strong>de</strong>l tot fiable.<br />
La i<strong>de</strong>a <strong>de</strong> necessitat neix d’alguna impressió? No hi ha cap impressió transmesa pels sentits<br />
que pugui fer néixer tal i<strong>de</strong>a. La necessitat existeix en <strong>la</strong> ment, no en els objectes.