´ No podem defugir el tema que està en boca de tots i que ocupa ...
´ No podem defugir el tema que està en boca de tots i que ocupa ...
´ No podem defugir el tema que està en boca de tots i que ocupa ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>No</strong> <strong>po<strong>de</strong>m</strong> <strong><strong>de</strong>fugir</strong> <strong>el</strong> <strong>tema</strong> <strong>que</strong> <strong>està</strong> <strong>en</strong> <strong>boca</strong> <strong>de</strong> <strong>tots</strong> i <strong>que</strong><br />
<strong>ocupa</strong> bona part <strong>de</strong> les notícies a <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s mitjans: fa mesos<br />
<strong>que</strong> hem <strong>en</strong>trat <strong>en</strong> una crisi econòmica severa amb tot <strong>el</strong><br />
patim<strong>en</strong>t <strong>que</strong> comporta.<br />
Tota persona <strong>que</strong> tingui un mínim coneixem<strong>en</strong>t bíblic ha<br />
s<strong>en</strong>tit a parlar d<strong>el</strong> somni d<strong>el</strong> faraó <strong>que</strong> Josep, <strong>el</strong> fill <strong>de</strong> Jacob<br />
v<strong>en</strong>ut p<strong>el</strong>s seus germans a l’Egipte, va saber interpretar amb<br />
<strong>en</strong>cert respecte <strong>de</strong> les va<strong>que</strong>s magres i <strong>de</strong> les va<strong>que</strong>s grasses.<br />
Gairebé podríem afirmar <strong>que</strong> d’aleshores <strong>en</strong>çà <strong>el</strong>s perío<strong>de</strong>s<br />
d’expansió i recessió econòmi<strong>que</strong>s s’han succeït <strong>en</strong> <strong>el</strong> temps.<br />
I potser <strong>el</strong>s gestors <strong>de</strong> les finances o d’aqu<strong>el</strong>ls <strong>que</strong> pod<strong>en</strong> influir<br />
<strong>en</strong> les <strong>de</strong>cisions econòmi<strong>que</strong>s <strong>de</strong> gran abast hauri<strong>en</strong> fet<br />
bé <strong>de</strong> seguir la lliçó <strong>que</strong> es <strong>de</strong>sprèn d’a<strong>que</strong>st conegut episodi<br />
bíblic: preparar i preveure durant la bonança econòmica <strong>el</strong>s<br />
temps més durs. P<strong>el</strong> <strong>que</strong> sembla això no s’ha fet i ara <strong>el</strong>s efectes<br />
<strong>de</strong> la crisi són pitjors. A més sembla també <strong>que</strong> l’actual crisi econòmica<br />
s’ha vist empitjorada per la cobdícia d’alguns, amb complexes<br />
<strong>en</strong>ginyeries financeres <strong>que</strong> <strong>en</strong> alguns casos podri<strong>en</strong> ser d<strong>el</strong>ictives, i<br />
per la <strong>de</strong>sídia d<strong>el</strong>s altres <strong>que</strong> hauri<strong>en</strong> d’haver controlat a<strong>que</strong>sts disbarats.<br />
Sigui com vulgui, la crisi és aquí i sembla <strong>que</strong> va per llarg. Tothom<br />
pateix <strong>en</strong> mom<strong>en</strong>ts <strong>de</strong> crisi, certam<strong>en</strong>t, però se’n ress<strong>en</strong>t<strong>en</strong> més <strong>el</strong>s més<br />
febles, sobretot aqu<strong>el</strong>ls i aqu<strong>el</strong>les <strong>que</strong> es <strong>que</strong>d<strong>en</strong> s<strong>en</strong>se feina amb tot <strong>el</strong><br />
sofrim<strong>en</strong>t, les dificultats i les t<strong>en</strong>sions <strong>que</strong> a<strong>que</strong>sta situació comporta.<br />
Per als cristians és l’hora <strong>de</strong> la solidaritat <strong>que</strong> arr<strong>en</strong>ca d<strong>el</strong> mandat<br />
evangèlic <strong>de</strong> l’amor al proïsme, tant p<strong>el</strong> <strong>que</strong> fa a compartir com <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
suport a aqu<strong>el</strong>les políti<strong>que</strong>s <strong>que</strong>, segons la recta consciència <strong>de</strong> cadascú,<br />
optin claram<strong>en</strong>t per l’ajut als més necessitats.<br />
Hem d’obrir també una porta a l’esperança. Per dura i llarga <strong>que</strong><br />
sigui la crisi, tard o d’hora s’acabarà i tornarem a <strong>en</strong>trar <strong>en</strong> una altra<br />
etapa <strong>de</strong> bonança, sempre <strong>que</strong> <strong>tots</strong> plegats mirem d’actuar amb<br />
responsabilitat. D’altra banda la crisi pot resultar una ocasió per<br />
replantejar-nos <strong>el</strong>s excessos consumistes, triar un tipus <strong>de</strong> vida més<br />
austera o bé formar-nos per ajudar o treballar amb aqu<strong>el</strong>les persones<br />
<strong>que</strong> t<strong>en</strong><strong>en</strong> iniciatives d’innovació.<br />
A<strong>que</strong>st número us arriba al voltant <strong>de</strong> les festes <strong>de</strong> Nadal. Mirant <strong>el</strong><br />
Nadó d<strong>el</strong> pessebre és fàcil <strong>que</strong> hi <strong>de</strong>scobrim, per poc <strong>que</strong> li obrim <strong>el</strong><br />
cor, <strong>el</strong> camí <strong>que</strong> hem <strong>de</strong> triar: Comparteix <strong>el</strong> teu pa amb <strong>el</strong> <strong>que</strong> passa fam i<br />
<strong>el</strong> teu vestit amb <strong>el</strong> <strong>de</strong>spullat. (Tb 4, 17)<br />
<strong>´</strong><br />
1
EL PÒRTIC DE L'ABAT<br />
DIGUEU-ME<br />
UNA PARAULA!<br />
Abba, digueu-me una paraula...!<br />
Al voltant d<strong>el</strong> segle IV, quan <strong>el</strong> cristianisme<br />
com<strong>en</strong>ça a ser la r<strong>el</strong>igió oficial <strong>de</strong> l’imperi i<br />
<strong>el</strong>s costums pagans van p<strong>en</strong>etrant <strong>en</strong> la societat,<br />
a<strong>que</strong>sta frase, <strong>de</strong>sconcertant per la seva<br />
simplicitat, va com<strong>en</strong>çar a ressonar amb<br />
freqüència <strong>en</strong> <strong>el</strong>s <strong>de</strong>serts d’Egipte, Palestina i<br />
Síria. Visitants ocasionals t<strong>en</strong>i<strong>en</strong> <strong>el</strong> costum<br />
<strong>de</strong> dirigir-se així a un “ancià”, un mestre <strong>de</strong><br />
vida espiritual, per a <strong>de</strong>manar-li un <strong>en</strong>s<strong>en</strong>yam<strong>en</strong>t<br />
<strong>que</strong>, nascut d’una experiència <strong>de</strong><br />
la vida <strong>de</strong> l’Esperit, pogués ser una ajuda per<br />
al camí <strong>de</strong> la vida.<br />
Demanav<strong>en</strong> una paraula, treta <strong>de</strong><br />
l’experiència quotidiana, <strong>que</strong> pogués donar<br />
un s<strong>en</strong>tit a la vida; una paraula capaç <strong>de</strong><br />
baixar a les profunditats <strong>de</strong> l’ésser;<br />
un es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>im<strong>en</strong>t exterior capaç<br />
d’ori<strong>en</strong>tar la interioritat <strong>de</strong><br />
l’oi<strong>en</strong>t.<br />
Quant es necessita avui<br />
a<strong>que</strong>sta paraula! Una paraula<br />
per a la vida...<br />
<strong>No</strong> és gaire fàcil avui<br />
a<strong>que</strong>st camí. <strong>No</strong> és fàcil<br />
perquè la societat, la<br />
complexitat d<strong>el</strong>s qui la integr<strong>en</strong>,<br />
<strong>està</strong> embriaga <strong>de</strong><br />
paraules. Paraules i contra-paraules<br />
<strong>que</strong> arruïn<strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> s<strong>en</strong>tit <strong>de</strong> les veus més<br />
<strong>en</strong>tranyables, més humanes.<br />
I l’home d’avui, com <strong>que</strong><br />
no <strong>està</strong> referit <strong>de</strong> manera correcta<br />
a la paraula, <strong>que</strong> és <strong>el</strong> do<br />
peculiar <strong>que</strong> <strong>el</strong> distingeix d<strong>el</strong>s altres<br />
éssers, <strong>està</strong> dominat p<strong>el</strong> vertig<strong>en</strong> d’una<br />
societat crispada, trasbalsada i s<strong>en</strong>se<br />
ori<strong>en</strong>tació.<br />
En a<strong>que</strong>st s<strong>en</strong>tit es pot compr<strong>en</strong>dre<br />
fàcilm<strong>en</strong>t <strong>que</strong> necessitem <strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta societat<br />
homes i dones pl<strong>en</strong>s d’a<strong>que</strong>sta saviesa <strong>que</strong><br />
puguin il·luminar <strong>el</strong>s seus camins confusos.<br />
2<br />
¡DIME UNA<br />
PALABRA!<br />
Abba, dime una palabra…<br />
Sobre <strong>el</strong> siglo IV, cuando <strong>el</strong> cristianismo<br />
pasa a ser la r<strong>el</strong>igión oficial d<strong>el</strong> imperio y las<br />
costumbres paganas van p<strong>en</strong>etrando <strong>en</strong> la<br />
sociedad, esta frase, <strong>de</strong>sconcertante por su<br />
simplicidad, empezó a resonar con frecu<strong>en</strong>cia<br />
<strong>en</strong> los <strong>de</strong>siertos <strong>de</strong> Egipto, Palestina y Siria.<br />
Visitantes ocasionales t<strong>en</strong>ían la costumbre <strong>de</strong><br />
dirigirse así a un “anciano”, un maestro <strong>de</strong> vida<br />
espiritual, para pedirle una <strong>en</strong>señanza <strong>que</strong>,<br />
nacida <strong>de</strong> una experi<strong>en</strong>cia <strong>de</strong> la vida d<strong>el</strong> Espíritu,<br />
pudiera ser una ayuda para <strong>el</strong> camino<br />
<strong>de</strong> la vida.<br />
Una palabra, sacada <strong>de</strong> la experi<strong>en</strong>cia cotidiana,<br />
<strong>que</strong> pudiera dar un s<strong>en</strong>tido a la vida;<br />
una palabra capaz <strong>de</strong> <strong>de</strong>sc<strong>en</strong><strong>de</strong>r a las<br />
profundida<strong>de</strong>s d<strong>el</strong> ser; un acontecimi<strong>en</strong>to<br />
exterior capaz <strong>de</strong> ori<strong>en</strong>tar<br />
la interioridad d<strong>el</strong> oy<strong>en</strong>te.<br />
¡Cuanto se necesita hoy esta<br />
palabra! Una palabra para<br />
la vida…<br />
Esta empresa hoy no<br />
es fácil. <strong>No</strong> es fácil por<strong>que</strong><br />
la sociedad, la complejidad<br />
<strong>de</strong> qui<strong>en</strong>es la integran,<br />
está ebria <strong>de</strong> palabras.<br />
Palabras y contrapalabras<br />
<strong>que</strong> arruinan <strong>el</strong><br />
s<strong>en</strong>tido <strong>de</strong> las voces más<br />
<strong>en</strong>trañables, más humanas.<br />
Y <strong>el</strong> hombre <strong>de</strong> hoy, no estando<br />
sujeto <strong>en</strong> una refer<strong>en</strong>cia<br />
correcta a la palabra, <strong>que</strong><br />
es <strong>el</strong> don peculiar <strong>que</strong> le distingue<br />
<strong>de</strong> los <strong>de</strong>más seres, está dominado<br />
por <strong>el</strong> vértigo <strong>de</strong> una sociedad<br />
crispada, <strong>de</strong>squiciada y sin rumbo. Por<br />
lo m<strong>en</strong>os <strong>en</strong> su rumbo consci<strong>en</strong>te.<br />
En este s<strong>en</strong>tido se pue<strong>de</strong> compr<strong>en</strong><strong>de</strong>r fácilm<strong>en</strong>te<br />
<strong>que</strong> nos falt<strong>en</strong> <strong>en</strong> esta sociedad personas<br />
ll<strong>en</strong>as <strong>de</strong> esa sabiduría <strong>que</strong> puedan iluminar<br />
los caminos confusos <strong>de</strong> la sociedad.
N’hi ha. Es difumin<strong>en</strong>, però, <strong>en</strong> la voràgine<br />
<strong>de</strong> l’huracà social. Cal <strong>que</strong> hi hagi col·lectius,<br />
comunitats, famílies... <strong>que</strong> visquin la saviesa<br />
<strong>de</strong> la paraula. La paraula <strong>que</strong> neix <strong>en</strong> <strong>el</strong> cor i<br />
neix amb la força d’arribar al cor d<strong>el</strong>s altres.<br />
Cal <strong>que</strong> la força <strong>de</strong> la paraula arr<strong>el</strong>i <strong>en</strong> a<strong>que</strong>sts<br />
col·lectius, <strong>el</strong>s quals, d’altra banda, són la base<br />
ess<strong>en</strong>cial <strong>de</strong> la seva existència.<br />
I per aquí es pod<strong>en</strong> fer <strong>el</strong>s camins <strong>que</strong> du<strong>en</strong><br />
<strong>el</strong>s homes a trobar-se, a <strong>de</strong>spertar la confiança<br />
mútua. Avui s’escolta, o es llegeix, <strong>que</strong><br />
solam<strong>en</strong>t amb <strong>el</strong> <strong>de</strong>svetllam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la<br />
confiança pot la societat resoldre <strong>el</strong>s greus<br />
problemes on <strong>està</strong> immersa. Perquè es<br />
<strong>de</strong>svetlli, però, a<strong>que</strong>sta confiança cal crear un<br />
clima favorable. I un instrum<strong>en</strong>t necessari, imprescindible,<br />
per crear a<strong>que</strong>st clima és la<br />
saviesa <strong>de</strong> la paraula; d’una paraula viscuda<br />
responsablem<strong>en</strong>t, com a base d’una sana<br />
r<strong>el</strong>ació humana.<br />
Hem <strong>de</strong> lam<strong>en</strong>tar, tanmateix, <strong>que</strong> sovint<br />
les r<strong>el</strong>acions humanes es construeix<strong>en</strong> <strong>de</strong>s <strong>de</strong><br />
la força d<strong>el</strong> po<strong>de</strong>r. En la societat, <strong>en</strong> <strong>el</strong>s àmbits<br />
polític, econòmic i social. Tampoc l’Església<br />
no és ali<strong>en</strong>a, amb freqüència, a a<strong>que</strong>st<br />
plantejam<strong>en</strong>t <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la força d<strong>el</strong> po<strong>de</strong>r. I<br />
llavors es bus<strong>que</strong>n la concòrdia, o l’<strong>en</strong>tesa o<br />
<strong>el</strong>s pactes <strong>de</strong>s d’un plantejam<strong>en</strong>t exterior, <strong>de</strong><br />
po<strong>de</strong>r. Si es tracta <strong>de</strong> temes r<strong>el</strong>igiosos, la<br />
comunió, la trobada es viu <strong>de</strong>s d<strong>el</strong> domini o<br />
imposició d’unes i<strong>de</strong>es externes. Difícilm<strong>en</strong>t<br />
<strong>de</strong>s d’un diàleg paci<strong>en</strong>t. El ritme <strong>de</strong> la societat<br />
no <strong>en</strong>s permet ser paci<strong>en</strong>ts. <strong>No</strong> hi ha temps,<br />
quan, <strong>de</strong> fet, <strong>el</strong> temps és la nostra ri<strong>que</strong>sa més<br />
gran. El temps juga sempre a favor <strong>de</strong> la fe<br />
cristiana.<br />
Hem <strong>de</strong> lam<strong>en</strong>tar la imposició <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la<br />
força <strong>de</strong> l’autoritat tot oblidant la preciosa<br />
etimologia d’a<strong>que</strong>sta paraula, ‘autoritat’, <strong>que</strong><br />
vol dir “<strong>en</strong>g<strong>en</strong>dradora <strong>de</strong> vida”. I s’<strong>en</strong>g<strong>en</strong>dra<br />
la vida <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la t<strong>en</strong>dresa <strong>de</strong> l’amor, <strong>de</strong>s d<strong>el</strong><br />
servei amorós <strong>que</strong> s’<strong>en</strong>dinsa fins al més<br />
profund <strong>de</strong> l’altre, i va <strong>de</strong>splegant tota la seva<br />
força <strong>de</strong>s d’aqu<strong>el</strong>l espai interior <strong>de</strong> l’altre,<br />
obrint-lo a horitzons d’esperança i <strong>de</strong> llibertat.<br />
Un camí difícil, però d’allò més apassionant.<br />
Es necessita amb urgència a<strong>que</strong>sta força<br />
d<strong>el</strong> servei. Hauríem <strong>de</strong> recordar sovint, cada<br />
dia, aqu<strong>el</strong>la paraula d<strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor, alm<strong>en</strong>ys <strong>el</strong>s<br />
Las hay. Pero se difuminan <strong>en</strong> la vorágine d<strong>el</strong><br />
huracán social. Hac<strong>en</strong> falta colectivos, comunida<strong>de</strong>s,<br />
familias… <strong>que</strong> vivan la sabiduría <strong>de</strong><br />
la palabra. La palabra <strong>que</strong> nace <strong>en</strong> <strong>el</strong> corazón<br />
y nace con la fuerza <strong>de</strong> llegar al corazón d<strong>el</strong><br />
otro. Es necesario <strong>que</strong> la fuerza <strong>de</strong> la palabra<br />
arraigue <strong>en</strong> esos colectivos, fuerza <strong>que</strong> por<br />
otra parte es la base es<strong>en</strong>cial <strong>de</strong> su exist<strong>en</strong>cia.<br />
Y por aquí se pued<strong>en</strong> trazar los caminos<br />
<strong>que</strong> llevan a los hombres a <strong>en</strong>contrarse, a <strong>de</strong>spertar<br />
la confianza mutua. Hoy se escucha, o<br />
se lee, <strong>que</strong> solam<strong>en</strong>te con <strong>el</strong> <strong>de</strong>spertar <strong>de</strong> la<br />
confianza pue<strong>de</strong> la sociedad resolver los graves<br />
problemas <strong>en</strong> los <strong>que</strong> está inmersa. Pero<br />
para <strong>que</strong> <strong>de</strong>spierte esta confianza es necesario<br />
crear un clima favorable. Y un instrum<strong>en</strong>to<br />
necesario, imprescindible para crear dicho<br />
clima es la sabiduría <strong>de</strong> la palabra; <strong>de</strong> una palabra<br />
vivida responsablem<strong>en</strong>te, como base <strong>de</strong><br />
una sana r<strong>el</strong>ación humana.<br />
<strong>No</strong> obstante hemos <strong>de</strong> lam<strong>en</strong>tar <strong>que</strong> con<br />
harta frecu<strong>en</strong>cia las r<strong>el</strong>aciones humanas se<br />
construy<strong>en</strong> <strong>de</strong>s<strong>de</strong> la fuerza d<strong>el</strong> po<strong>de</strong>r. En la<br />
sociedad, <strong>en</strong> los ámbitos político, económico,<br />
social… Tampoco la Iglesia es aj<strong>en</strong>a con<br />
frecu<strong>en</strong>cia a este planteami<strong>en</strong>to <strong>de</strong>s<strong>de</strong> la fuerza<br />
d<strong>el</strong> po<strong>de</strong>r. Y <strong>en</strong>tonces se busca la concordia,<br />
o <strong>el</strong> <strong>en</strong>t<strong>en</strong>dimi<strong>en</strong>to, o los pactos, <strong>de</strong>s<strong>de</strong><br />
un planteami<strong>en</strong>to exterior, <strong>de</strong> po<strong>de</strong>r. Si se trata<br />
<strong>de</strong> <strong>tema</strong>s r<strong>el</strong>igiosos la comunión, <strong>el</strong> <strong>en</strong>cu<strong>en</strong>tro,<br />
se vive <strong>de</strong>s<strong>de</strong> <strong>el</strong> dominio o la imposición<br />
<strong>de</strong> unas i<strong>de</strong>as externas. Difícilm<strong>en</strong>te <strong>de</strong>s<strong>de</strong> un<br />
diálogo paci<strong>en</strong>te. El ritmo <strong>de</strong> la sociedad no<br />
nos permite ser paci<strong>en</strong>tes. <strong>No</strong> hay tiempo.<br />
Cuando, <strong>de</strong> hecho, <strong>el</strong> tiempo es nuestra mayor<br />
ri<strong>que</strong>za. El tiempo juega siempre a favor<br />
<strong>de</strong> la fe cristiana.<br />
Imposición <strong>de</strong>s<strong>de</strong> la fuerza <strong>de</strong> la autoridad.<br />
Olvidando la preciosa etimología <strong>de</strong> esta<br />
palabra: ‘autoridad’, <strong>que</strong> significa “<strong>en</strong>g<strong>en</strong>dradora<br />
<strong>de</strong> vida”. Y se <strong>en</strong>g<strong>en</strong>dra la vida <strong>de</strong>s<strong>de</strong><br />
la ternura d<strong>el</strong> amor, <strong>de</strong>s<strong>de</strong> <strong>el</strong> servicio amoroso<br />
<strong>que</strong> se ad<strong>en</strong>tra hasta lo profundo d<strong>el</strong> otro<br />
y va <strong>de</strong>splegando toda su fuerza <strong>de</strong>s<strong>de</strong> aqu<strong>el</strong><br />
espacio interior d<strong>el</strong> otro, abriéndolo a horizontes<br />
<strong>de</strong> esperanza y <strong>de</strong> libertad. Un camino<br />
difícil, pero <strong>de</strong> lo más apasionante.<br />
Se necesita con urg<strong>en</strong>cia esta fuerza d<strong>el</strong><br />
servicio. T<strong>en</strong>dríamos <strong>que</strong> recordar frecu<strong>en</strong>-<br />
3
homes d’Església: El Fill <strong>de</strong> l’home no ha vingut<br />
a ser servit, sinó a servir i a donar la seva vida<br />
com a rescat <strong>de</strong> tothom (Mt 20,28).<br />
És una paraula, a<strong>que</strong>sta, <strong>que</strong> podri<strong>en</strong><br />
assumir s<strong>en</strong>se escrúpols polítics o altres ag<strong>en</strong>ts<br />
socials. Perquè solam<strong>en</strong>t <strong>de</strong>s d’a<strong>que</strong>sta actitud<br />
vital pot néixer a<strong>que</strong>sta paraula <strong>que</strong><br />
necessitem escoltar: Digueu-me una paraula.<br />
Una paraula <strong>de</strong> saviesa...<br />
Una paraula per a la vida. I per a una vida<br />
humana. Profundam<strong>en</strong>t humana. Per a viure.<br />
Però viure com un animal racional no significa<br />
p<strong>en</strong>sar com una persona i viure com un<br />
animal. Hem <strong>de</strong> p<strong>en</strong>sar i viure com a persones.<br />
La vida no és p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t. El p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t<br />
és format i guiat per la realitat objectiva <strong>que</strong><br />
<strong>està</strong> fora <strong>de</strong> nosaltres. Viure és <strong>el</strong> constant<br />
ajustam<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t a la vida i <strong>de</strong> la<br />
vida al p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t, <strong>de</strong> manera <strong>que</strong> sempre<br />
estem creix<strong>en</strong>t, sempre estem experim<strong>en</strong>tant<br />
coses noves <strong>en</strong> les v<strong>el</strong>les i coses v<strong>el</strong>les <strong>en</strong><br />
les noves. Així la vida és sempre<br />
nova.<br />
El <strong>que</strong> <strong>en</strong>s anirà ajudant a<br />
<strong>de</strong>striar la veritable llum i <strong>el</strong> bon<br />
camí <strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta confrontació <strong>en</strong>tre<br />
<strong>el</strong> p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t i la vida serà la<br />
paraula. La paraula profunda escoltada<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> cor. La paraula amb la qual<br />
es vol arribar al cor <strong>de</strong> l’altre, per a<br />
crear <strong>el</strong>s llaços d’una correcta r<strong>el</strong>ació<br />
humana. Primer a dins d’un mateix,<br />
<strong>en</strong> un sa equilibri personal, i a<br />
continuació, <strong>en</strong> <strong>el</strong> teixit <strong>de</strong> la r<strong>el</strong>ació<br />
social.<br />
I aquí <strong>en</strong>s cal posar <strong>en</strong> quarant<strong>en</strong>a<br />
una paraula, <strong>de</strong>ixar-la <strong>de</strong>scansar <strong>de</strong><br />
tant <strong>en</strong> tant: la pressa. I necessitem<br />
pot<strong>en</strong>ciar-ne una altra: <strong>el</strong> sil<strong>en</strong>ci.<br />
El poeta Val<strong>en</strong>te va escriure: Per a<br />
mi <strong>el</strong> sil<strong>en</strong>ci és la clau o l’arr<strong>el</strong> <strong>de</strong> la<br />
paraula. La paraula es forma quan es fa<br />
sil<strong>en</strong>ci. El sil<strong>en</strong>ci és <strong>el</strong> territori <strong>de</strong> la<br />
paraula. La paraula ve d’una llarga espera,<br />
d’un perllongat sil<strong>en</strong>ci.<br />
4<br />
4<br />
Josep Alegre<br />
Abat <strong>de</strong> Poblet.<br />
tem<strong>en</strong>te, cada día, por lo m<strong>en</strong>os los hombres<br />
<strong>de</strong> Iglesia, aqu<strong>el</strong>la palabra d<strong>el</strong> Señor,: <strong>No</strong> he<br />
v<strong>en</strong>ido a <strong>que</strong> me sirvan sino a servir y a dar la<br />
vida por muchos. (Mt 20,28).<br />
Es una palabra, ésta, <strong>que</strong> podrían asumir<br />
sin escrúpulos políticos u otros ag<strong>en</strong>tes sociales.<br />
Por<strong>que</strong> solam<strong>en</strong>te <strong>de</strong>s<strong>de</strong> esta actitud<br />
vital pue<strong>de</strong> nacer esa palabra <strong>que</strong> necesitamos<br />
oír: Dime una palabra. Una palabra <strong>de</strong><br />
sabiduría…<br />
Una palabra para la vida. Y para una vida<br />
humana. Profundam<strong>en</strong>te humana. Para vivir.<br />
Pero vivir como un animal racional no significa<br />
p<strong>en</strong>sar como una persona y vivir como<br />
un animal. T<strong>en</strong>emos <strong>que</strong> p<strong>en</strong>sar y vivir como<br />
hombres. La vida no es p<strong>en</strong>sami<strong>en</strong>to. El p<strong>en</strong>sami<strong>en</strong>to<br />
es formado y guiado por la realidad<br />
objetiva <strong>que</strong> está fuera <strong>de</strong> nosotros. Vivir<br />
es <strong>el</strong> constante ajuste d<strong>el</strong> p<strong>en</strong>sami<strong>en</strong>to a<br />
la vida y la vida al p<strong>en</strong>sami<strong>en</strong>to, <strong>de</strong> modo<br />
<strong>que</strong> siempre estamos creci<strong>en</strong>do, siempre experim<strong>en</strong>tando<br />
cosas nuevas <strong>en</strong> las viejas<br />
y cosas viejas <strong>en</strong> las nuevas. Así la vida<br />
es siempre nueva.<br />
Lo <strong>que</strong> nos irá ayudando a discernir<br />
la verda<strong>de</strong>ra luz y <strong>el</strong> bu<strong>en</strong> camino <strong>en</strong><br />
esta confrontación <strong>en</strong>tre <strong>el</strong> p<strong>en</strong>sami<strong>en</strong>to<br />
y la vida será la palabra. La palabra<br />
profunda escuchada <strong>en</strong> <strong>el</strong> corazón. La palabra<br />
con la <strong>que</strong> se quiere llegar al corazón<br />
d<strong>el</strong> otro para crear los lazos <strong>de</strong> una<br />
correcta r<strong>el</strong>ación humana. Primero <strong>en</strong> uno<br />
mismo, <strong>en</strong> un sano equilibrio personal, y<br />
a continuación <strong>en</strong> <strong>el</strong> tejido <strong>de</strong> la r<strong>el</strong>ación<br />
social.<br />
Y aquí necesitamos poner <strong>en</strong> cuar<strong>en</strong>t<strong>en</strong>a<br />
una palabra, <strong>de</strong>jarla <strong>de</strong>scansar <strong>de</strong> vez<br />
<strong>en</strong> cuando: la prisa. Y necesitamos pot<strong>en</strong>ciar<br />
otra: <strong>el</strong> sil<strong>en</strong>cio<br />
Escribió <strong>el</strong> poeta Val<strong>en</strong>te: Para mí <strong>el</strong><br />
sil<strong>en</strong>cio es la clave o raíz <strong>de</strong> la palabra. La<br />
palabra se forma cuando se hace sil<strong>en</strong>cio. El<br />
sil<strong>en</strong>cio es <strong>el</strong> territorio <strong>de</strong> la palabra. La palabra<br />
vi<strong>en</strong>e <strong>de</strong> una larga espera, <strong>de</strong> un prolongado<br />
sil<strong>en</strong>cio.<br />
José Alegre<br />
Abad <strong>de</strong> Poblet.
GERMANDAT<br />
ASSEMBLEA DE<br />
LA GERMANDAT<br />
Dircurs d<strong>el</strong> Presid<strong>en</strong>t<br />
A la Sala Capitular, com ja és<br />
tradició, presidits per l’abat, <strong>el</strong><br />
presid<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la Germandat, s<strong>en</strong>yor<br />
Antoni Garr<strong>el</strong>l i Guiu, va adreçar a<br />
l’Assemblea <strong>el</strong> seu discurs anual <strong>que</strong><br />
<strong>en</strong>guany va versar sobre l’humanisme<br />
com a fonam<strong>en</strong>t comú d<strong>el</strong>s<br />
principis morals i <strong>de</strong> l’ètica.<br />
Rever<strong>en</strong>díssim pare abat, monjos <strong>de</strong><br />
Poblet, germans i germanes. Avui és un<br />
dia realm<strong>en</strong>t especial perquè c<strong>el</strong>ebrem,<br />
a més <strong>de</strong> la nostra assemblea anual, <strong>el</strong>s<br />
primers 10 anys <strong>de</strong> guiatge <strong>de</strong> l’abat Alegre,<br />
un motiu d’alegria <strong>que</strong> increm<strong>en</strong>ta<br />
la <strong>que</strong> s<strong>en</strong>tim <strong>en</strong> reunir-nos plegats al<br />
monestir, una alegria <strong>que</strong> <strong>en</strong>s porta a<br />
agrair-vos, pare abat, <strong>el</strong> vostre exemple<br />
<strong>de</strong> servei i estimació. Un exemple, <strong>el</strong><br />
vostre, <strong>que</strong> hauria <strong>de</strong> guiar <strong>el</strong>s nostres<br />
passos <strong>en</strong> <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s aspectes <strong>de</strong> la nostra<br />
vida <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st món ple <strong>de</strong> contradiccions<br />
i farcit <strong>de</strong> pors <strong>que</strong> <strong>en</strong>s ancor<strong>en</strong><br />
al passat<br />
A<strong>que</strong>st exemple <strong>de</strong> servei nosaltres<br />
l’hauríem <strong>de</strong> fer pres<strong>en</strong>t compromet<strong>en</strong>tnos<br />
a apropar <strong>el</strong>s joves a la Germandat<br />
o bé assumint un paper actiu <strong>en</strong> la<br />
cibersocietat, un àmbit <strong>en</strong> <strong>el</strong> qual es<br />
<strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupa una part important d<strong>el</strong><br />
marc r<strong>el</strong>acional <strong>de</strong> moltes persones.<br />
A<strong>que</strong>stes inquietuds ja les he compartit<br />
amb vosaltres <strong>en</strong> anteriors assemblees,<br />
ja <strong>que</strong> com a seguidors <strong>de</strong> les <strong>en</strong>s<strong>en</strong>yances<br />
d<strong>el</strong> Cister, —un or<strong>de</strong> <strong>que</strong> va<br />
ser cabdal per a la vertebració i <strong>el</strong> pro-<br />
Foto: BEDMAR.<br />
El presid<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la Germandat, Antoni Garr<strong>el</strong>l, <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
mom<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> seu discurs.<br />
5
grés d’Europa amb criteris <strong>de</strong> justícia,<br />
sost<strong>en</strong>ibilidad i equitat—, no <strong>po<strong>de</strong>m</strong> t<strong>en</strong>ir<br />
una actitud abs<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> <strong>que</strong> <strong>en</strong>s <strong>en</strong>volta. B<strong>en</strong><br />
al contrari <strong>el</strong> nostre compromís hauria <strong>de</strong><br />
ser un <strong>de</strong>ure in<strong>de</strong>fugible per col·laborar<br />
activam<strong>en</strong>t <strong>en</strong> <strong>el</strong> progrés <strong>de</strong> l’ésser humà i<br />
<strong>en</strong> la superació <strong>de</strong> les traves <strong>que</strong> la<br />
naturalesa humana imposa. En a<strong>que</strong>st<br />
context vull aprofitar a<strong>que</strong>sta assemblea<br />
per posar damunt la taula alguns <strong>el</strong>em<strong>en</strong>ts<br />
<strong>de</strong> reflexió sobre <strong>el</strong> rerefons d’uns fets molt<br />
perceptibles arreu. Em refereixo a<br />
l’increm<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la interculturalitat <strong>de</strong>rivada<br />
d<strong>el</strong> creixem<strong>en</strong>t sistemàtic <strong>de</strong> la<br />
immigració, l’augm<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la secularització<br />
i <strong>el</strong>s nous canals <strong>de</strong> comunicació <strong>que</strong><br />
vari<strong>en</strong> <strong>el</strong>s espais r<strong>el</strong>acionals. Tres aspectes<br />
<strong>que</strong> per la seva importància i peculiaritat<br />
trasto<strong>que</strong>n les pautes d’interr<strong>el</strong>ació personal<br />
i <strong>el</strong>s seus principis ètics.<br />
L’increm<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la interculturalitat<br />
Tots nosaltres percebem, amb més o<br />
m<strong>en</strong>ys força, com <strong>el</strong> teixit social <strong>està</strong><br />
variant ràpidam<strong>en</strong>t i com <strong>el</strong>s nostres<br />
carrers s’ompl<strong>en</strong> <strong>de</strong> persones d’altres ètnies<br />
i cultures1 , un fet nou per a nosaltres però<br />
conegut <strong>de</strong>s <strong>de</strong> fa anys <strong>en</strong> altres indrets<br />
<strong>de</strong> la Unió Europea. A<strong>que</strong>sta Unió <strong>està</strong><br />
formada per un conjunt <strong>de</strong> països <strong>que</strong>,<br />
malgrat les contradiccions <strong>en</strong> què es<br />
trob<strong>en</strong> i <strong>el</strong>s <strong>de</strong>safiam<strong>en</strong>ts <strong>que</strong> afront<strong>en</strong>, han<br />
assolit un alt grau d’integració gràcies a<br />
compartir conviccions morals i principis<br />
6<br />
ètics arr<strong>el</strong>ats <strong>en</strong> la cultura ju<strong>de</strong>o-cristiana<br />
i a la Il·lustració d<strong>el</strong> segle XVIII. Una<br />
convivència fonam<strong>en</strong>tada <strong>en</strong> unes regles<br />
no escrites <strong>que</strong>, d’altra banda, avui<br />
semblem am<strong>en</strong>aça<strong>de</strong>s per l’acc<strong>el</strong>erat<br />
procés <strong>de</strong> mundialització i la immigració<br />
creix<strong>en</strong>t, especialm<strong>en</strong>t a Espanya.<br />
Certam<strong>en</strong>t <strong>el</strong>s nostres pobles i ciutats<br />
s’han poblat <strong>de</strong> g<strong>en</strong>t d’arreu d<strong>el</strong> món.<br />
<strong>No</strong>més a Catalunya un 13,4% d<strong>el</strong> total <strong>de</strong><br />
la població és estrangera2 . És a dir, viu<strong>en</strong><br />
<strong>en</strong>tre nosaltres gairebé un milió <strong>de</strong> persones<br />
<strong>que</strong> parl<strong>en</strong> al voltant <strong>de</strong> 150 ll<strong>en</strong>gües<br />
difer<strong>en</strong>ts, i <strong>de</strong> les quals unes 280.000 són<br />
il·legals. Es tracta d’una població <strong>que</strong> conjuga<br />
un mosaic <strong>de</strong> fesomies físi<strong>que</strong>s i<br />
cultures diverses proced<strong>en</strong>ts d’Europa,<br />
Àfrica, Amèrica i Àsia, i <strong>que</strong> reprodueix<br />
la globalitat ètnica d<strong>el</strong> món <strong>en</strong> petita escala.<br />
A<strong>que</strong>st mosaic cultural, a més, s’ha<br />
configurat amb molta rapi<strong>de</strong>sa s<strong>en</strong>se donar-li<br />
temps a integrar-se <strong>en</strong> la nostra cultura.<br />
Això vol dir <strong>que</strong> se’ns planteg<strong>en</strong> nous<br />
reptes i noves situacions, <strong>de</strong>riva<strong>de</strong>s <strong>de</strong> la<br />
interculturalitat. A<strong>que</strong>st mosaic cultural<br />
divers <strong>que</strong> t<strong>en</strong>yeix la nostra societat fa <strong>que</strong><br />
moltes persones es moguin <strong>en</strong>tre dues<br />
pors. La primera és la por al mestissatge i<br />
a la consegü<strong>en</strong>t pèrdua <strong>de</strong> valors<br />
fonam<strong>en</strong>tals; i la segona és la por a la<br />
confrontació <strong>de</strong>rivada <strong>de</strong> la intransigència<br />
i <strong>el</strong> fonam<strong>en</strong>talisme sovint <strong>de</strong> caire<br />
r<strong>el</strong>igiós. Certam<strong>en</strong>t afrontem noves<br />
situacions <strong>que</strong> <strong>en</strong>s commou<strong>en</strong> íntimam<strong>en</strong>t<br />
1 Una evidència d<strong>el</strong> ràpid creixem<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la immigració <strong>en</strong>s la donà al 2006 la Fundació Bofill indicant <strong>que</strong> la població<br />
d’estrangers a Catalunya <strong>en</strong>tre <strong>el</strong> 2000 i 2006 es va multiplicar per 5,2, <strong>de</strong> tal manera <strong>que</strong> es passa <strong>de</strong> 181.590, <strong>que</strong><br />
repres<strong>en</strong>tava <strong>el</strong> 4% d<strong>el</strong>s total d<strong>el</strong>s resid<strong>en</strong>ts a Catalunya l’any 2000, a 939.321 al 2006. Es tracta d’una població immigrant<br />
jove segons BOLETÍN ESTADÍSTICO DE EXTRANJERÍA E INMIGRACIÓN, <strong>de</strong> g<strong>en</strong>er <strong>de</strong> 2008: l’edat mitjana és <strong>de</strong><br />
31,2 anys (33,2 a Espanya) anys, la qual cosa comporta a la vegada un increm<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la taxa <strong>de</strong> natalitat, impulsada<br />
bàsicam<strong>en</strong>t p<strong>el</strong>s 3,8 fills per dona africana o <strong>el</strong>s 2,3 per dona asiàtica.<br />
2 A final d<strong>el</strong> 2007 <strong>el</strong> nombre d’estrangers amb permís <strong>de</strong> residència a l’estat espanyol era <strong>de</strong> 3.979.014, (un increm<strong>en</strong>t <strong>de</strong><br />
957.206 persones respecte a l’any anterior), d<strong>el</strong>s quals <strong>el</strong> 38,87% són ciutadans <strong>de</strong> la Unió Europea, <strong>el</strong> 30,55% són<br />
iberoamericans, <strong>el</strong> 21,15% són africans, <strong>el</strong> 6,00% asiàtics, <strong>el</strong> 2,89% són europeus <strong>de</strong> països no comunitaris, <strong>el</strong> 0,48% nordamericans<br />
i aqu<strong>el</strong>ls amb orig<strong>en</strong> a Oceania repres<strong>en</strong>t<strong>en</strong> <strong>el</strong> 0,05%. Aproximadam<strong>en</strong>t viu<strong>en</strong> <strong>en</strong>tre nosaltres immigrants d’un<br />
c<strong>en</strong>t<strong>en</strong>ar <strong>de</strong> països, si bé <strong>el</strong>s marroquins són <strong>el</strong> col·lectiu majoritari ja <strong>que</strong> pass<strong>en</strong> <strong>de</strong> les 650 mil persones, seguit d<strong>el</strong>s<br />
romanesos amb uns 600 mil; ja lluny d’a<strong>que</strong>sts dos col·lectius, <strong>el</strong>s equatorians <strong>en</strong> configur<strong>en</strong> un d’uns 400 mil immigrants<br />
i <strong>el</strong> colombians un altre per sobre d<strong>el</strong>s 250 mil. Quant a Catalunya, a 31 <strong>de</strong> <strong>de</strong>sembre <strong>de</strong> 2007 <strong>el</strong> nombre d’estrangers amb<br />
permís <strong>de</strong> residència era <strong>de</strong> 860.575 persones, amb una edat mitjana <strong>de</strong> 31,2 anys, d<strong>el</strong>s quals 238.905 er<strong>en</strong> comunitaris i<br />
621.670 d’altres països no comunitaris. D<strong>el</strong> total, la majoria d<strong>el</strong>s estrangers 575.315, viu<strong>en</strong> a la província <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona,<br />
(424.810 no comunitaris), la resta es distribueix<strong>en</strong> <strong>en</strong>tre Girona 21.207, Lleida 57.316, i Tarragona 106.737. Addicionalm<strong>en</strong>t<br />
cal consi<strong>de</strong>rar <strong>el</strong>s il·legals o indocum<strong>en</strong>tats <strong>que</strong> s’estima <strong>que</strong> són <strong>en</strong>tre 280 i 300 mil persones.
Sant Agustí, bisbe d'Hipona.<br />
i <strong>que</strong> <strong>en</strong>s fan observar amb pre<strong>ocupa</strong>ció<br />
l’horitzó llunyà, aqu<strong>el</strong>l horitzó on <strong>el</strong> mar i<br />
<strong>el</strong> c<strong>el</strong> es confon<strong>en</strong>.<br />
Ens trobem, doncs, davant d’una nova<br />
realitat <strong>que</strong> exigeix <strong>que</strong> <strong>en</strong>s c<strong>en</strong>trem a<br />
id<strong>en</strong>tificar <strong>el</strong> <strong>que</strong> <strong>en</strong>s apropa, més <strong>que</strong> no<br />
pas <strong>el</strong> <strong>que</strong> <strong>en</strong>s separa, per tal <strong>de</strong> guanyar<br />
la convivència <strong>en</strong> justícia i <strong>de</strong>sterrar la<br />
confrontació i la marginació. Hem<br />
d’avançar <strong>en</strong> la recerca d<strong>el</strong>s codis ètics<br />
troncals i <strong>de</strong> les arr<strong>el</strong>s comunes sobre les<br />
quals s’articul<strong>en</strong> les nostres actuacions a<br />
partir d’uns principis morals emanats <strong>de</strong><br />
les filosofies teòricam<strong>en</strong>t integradores, o<br />
<strong>en</strong> les r<strong>el</strong>igions — per a molts exclo<strong>en</strong>ts i<br />
confronta<strong>de</strong>s— ja <strong>que</strong> només <strong>de</strong>s d<strong>el</strong>s<br />
punts <strong>de</strong> coincidència, la vertebració <strong>de</strong><br />
la convivència és possible, una convivència<br />
c<strong>en</strong>trada <strong>en</strong> l’ésser humà, ja <strong>que</strong><br />
com <strong>en</strong>s recordava <strong>el</strong> pare abat <strong>en</strong> la seva<br />
homilia, no hi ha res més important <strong>que</strong> l’ésser<br />
humà i seva dignitat.<br />
Filosofia i r<strong>el</strong>igió<br />
Mant<strong>en</strong>ir sempre un procés <strong>de</strong> reflexió<br />
i anàlisi c<strong>en</strong>trat <strong>en</strong> <strong>el</strong>s problemes <strong>que</strong><br />
<strong>en</strong>volt<strong>en</strong> l’existència humana i la seva<br />
finitud <strong>en</strong>caminada a la recerca <strong>de</strong> la<br />
salvació és in<strong>de</strong>fugible per a tothom.<br />
A<strong>que</strong>sta problemàtica s’aborda <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la<br />
filosofia i <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la r<strong>el</strong>igió, o <strong>de</strong> forma simbiòtica,<br />
com fer<strong>en</strong> grans filòsofs cristians<br />
com sant Agustí3 o Pascal4 . Una finitud<br />
ultrapassada, segons alguns, per la fe <strong>que</strong><br />
<strong>en</strong>s apropa a Déu f<strong>en</strong>t-nos immortals amb<br />
<strong>el</strong>l, i segons d’altres per la raó filosòfica<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong>imina la por a la mort permet<strong>en</strong>t<br />
gaudir <strong>de</strong> la vida.<br />
Si bé la recerca <strong>de</strong> la salvació a través<br />
<strong>de</strong> la filosofia és una cosa minoritària, la<br />
via <strong>de</strong> la r<strong>el</strong>igió és abraçada gairebé per<br />
un 85% <strong>de</strong> la població mundial <strong>que</strong><br />
professa unes 10.000 r<strong>el</strong>igions difer<strong>en</strong>ts5 ,<br />
dues d’<strong>el</strong>les majoritàries: <strong>el</strong> cristianisme<br />
professat per una tercera part <strong>de</strong> la població<br />
mundial i l’islam professat per una cin<strong>que</strong>na<br />
part.<br />
La importància <strong>de</strong> la vida r<strong>el</strong>igiosa <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> món és notòria, i <strong>en</strong> especial la d<strong>el</strong><br />
cristianisme, ja <strong>que</strong> <strong>el</strong>s cristians som potser<br />
<strong>el</strong>s únics <strong>que</strong> hem convertit la nostra<br />
r<strong>el</strong>igió <strong>en</strong> l’única <strong>que</strong> és realm<strong>en</strong>t multicultural<br />
i multiètnica6 ; una r<strong>el</strong>igió <strong>que</strong><br />
conjuga a la vegada la salvació arr<strong>el</strong>ada<br />
3 Sant Agustí (354-430) bisbe d’Hipona i un d<strong>el</strong>s doctors i filòsofs més reconeguts <strong>de</strong> l’Església Catòlica.<br />
4 Pascal (1623 – 1662), matemàtic, físic i filòsof francès.<br />
5 Segons diversos estudis, una mica mes <strong>de</strong> 2.000 milions <strong>de</strong> persones, una tercera part <strong>de</strong> la població mundial, professa <strong>el</strong><br />
cristianisme <strong>que</strong> creix anualm<strong>en</strong>t un 1,4%; uns 1.200 milions, una quinta part són musulmans, <strong>que</strong> creix un 2% anual; i, <strong>en</strong><br />
tercer lloc, unes 880 milions profess<strong>en</strong> l’hinduisme, <strong>que</strong> repres<strong>en</strong>ta quasi <strong>el</strong> 14% <strong>de</strong> la població mundial. Molt lluny <strong>que</strong>da<br />
<strong>el</strong> budisme, professat per 360 milions <strong>de</strong> persones, gairebé <strong>el</strong> 6% <strong>de</strong> la població, seguida per les r<strong>el</strong>igions indíg<strong>en</strong>es<br />
practica<strong>de</strong>s per un 4%.<br />
6 El cristianisme és la r<strong>el</strong>igió més universal. Si al 1900 dues terceres parts d<strong>el</strong>s cristians vivi<strong>en</strong> a Amèrica d<strong>el</strong> <strong>No</strong>rd i a<br />
Europa, ara <strong>el</strong> perc<strong>en</strong>tatge s’ha invertit; les dues terceres parts d<strong>el</strong>s cristians viu<strong>en</strong> a l’Àsia, l’Àfrica i a Amèrica d<strong>el</strong> Sud.<br />
7
amb criteris filosòfics i amb valors<br />
espirituals, conjugant <strong>de</strong> forma harmònica<br />
la llum <strong>de</strong> la fe i la força <strong>de</strong> la<br />
raó sust<strong>en</strong>tada amb <strong>el</strong> seus imm<strong>en</strong>sos<br />
oceans <strong>de</strong> coneixem<strong>en</strong>t; fe i raó, r<strong>el</strong>igió<br />
i filosofia, és <strong>el</strong> binomi <strong>que</strong> <strong>en</strong>s permet<br />
<strong>de</strong>scobrir la gran<strong>de</strong>sa <strong>de</strong> Déu i la llibertat<br />
<strong>de</strong> l’ésser humà amb les seves <strong>de</strong>cisions<br />
<strong>de</strong> conseqüències irreversibles.<br />
La importància d<strong>el</strong>s valors r<strong>el</strong>igiosos<br />
Cal mirar les r<strong>el</strong>igions i compr<strong>en</strong>dre<br />
la seva força i importància ja <strong>que</strong> les<br />
r<strong>el</strong>igions no cobreix<strong>en</strong> exclusivam<strong>en</strong>t<br />
aspectes associats als principis individuals<br />
sinó <strong>que</strong> es<strong>de</strong>v<strong>en</strong><strong>en</strong> claus tant <strong>en</strong><br />
aspectes socials i col·lectius com <strong>en</strong> la<br />
política i <strong>en</strong> la gestió pública. Així<br />
doncs, tot i <strong>que</strong> molts missatges vol<strong>en</strong><br />
fer-nos creure <strong>que</strong> <strong>el</strong>s valors r<strong>el</strong>igiosos<br />
estan <strong>en</strong> <strong>de</strong>cadència o són residuals,<br />
hauríem d’<strong>en</strong>t<strong>en</strong>dre i acceptar <strong>que</strong> és<br />
8<br />
Blaise Pascal.<br />
precisam<strong>en</strong>t <strong>en</strong> <strong>el</strong>s seus valors ess<strong>en</strong>cials<br />
on s’hauri<strong>en</strong> <strong>de</strong> vertebrar <strong>el</strong>s re<strong>que</strong>rits<br />
valors ètics interculturals als quals feia<br />
referència més amunt.<br />
Es tracta d’uns valors r<strong>el</strong>igiosos,<br />
certam<strong>en</strong>t, <strong>que</strong> són lluny <strong>de</strong> les t<strong>en</strong>dències<br />
fonam<strong>en</strong>talistes. Cal t<strong>en</strong>ir b<strong>en</strong><br />
pres<strong>en</strong>t <strong>que</strong> d<strong>el</strong> fonam<strong>en</strong>talisme no se’n<br />
lliur<strong>en</strong> ni la filosofia, ni l’economia ni la<br />
política, les quals sovint basant-se <strong>en</strong><br />
actituds i cre<strong>en</strong>ces rígi<strong>de</strong>s sorgi<strong>de</strong>s<br />
d’interpretacions c<strong>en</strong>tra<strong>de</strong>s <strong>en</strong> la literalitat<br />
<strong>de</strong> les paraules, atorgu<strong>en</strong> valor<br />
dogmàtic a aspectes no fonam<strong>en</strong>tals lligats<br />
a conjuntures o mom<strong>en</strong>ts històrics.<br />
Avui <strong>el</strong>s autèntics valors r<strong>el</strong>igiosos <strong>en</strong>s<br />
ajud<strong>en</strong> a apropar-nos a Déu posant<br />
l’acc<strong>en</strong>t <strong>en</strong> l’ètica i <strong>en</strong> <strong>el</strong> fom<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la<br />
pau i d<strong>el</strong> diàleg, tot <strong>el</strong>iminant <strong>el</strong>s prejudicis<br />
<strong>en</strong>vers <strong>el</strong>s altres. Cal buscar les<br />
respostes <strong>en</strong> la id<strong>en</strong>tificació <strong>de</strong> la raó <strong>de</strong><br />
la pròpia existència, <strong>en</strong> <strong>el</strong> camí <strong>de</strong> la<br />
salvació fonam<strong>en</strong>tada <strong>en</strong> la racionalitat<br />
argum<strong>en</strong>tal filosòfica i <strong>en</strong> la fe <strong>que</strong> guia<br />
<strong>el</strong>s nostres passos cap a Déu, efectuantho,<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> nostre cas, <strong>en</strong> <strong>el</strong> context <strong>de</strong><br />
l’humanisme cristià nascut a l’ombra d<strong>el</strong>s<br />
<strong>en</strong>s<strong>en</strong>yam<strong>en</strong>ts d<strong>el</strong> Crist quan <strong>de</strong>ia estima<br />
i tracta <strong>el</strong>s altres com vulguis <strong>que</strong> <strong>el</strong>s altres et<br />
tractin a tu.<br />
L’humanisme<br />
7 Filòsof xinès, nascut <strong>el</strong> 551 abans <strong>de</strong> Crist, fundador d<strong>el</strong> confucianisme, morí al 479.<br />
L’humanisme no és únicam<strong>en</strong>t patrimoni<br />
nostre, d<strong>el</strong>s cristians, ja <strong>que</strong> <strong>el</strong><br />
trobem <strong>en</strong> la majoria <strong>de</strong> les filosofies i<br />
<strong>de</strong> les r<strong>el</strong>igions les quals compartint <strong>el</strong><br />
no matis, no robis i <strong>el</strong> no m<strong>en</strong>teixis, c<strong>en</strong>tra-v<strong>en</strong>,<br />
i c<strong>en</strong>tr<strong>en</strong>, les r<strong>el</strong>acions <strong>en</strong>tre <strong>el</strong>s<br />
éssers humans amb principis d’equitat.<br />
Són una mostra <strong>de</strong> la convergència<br />
<strong>en</strong> un mateix humanisme <strong>el</strong> filòsof xinès<br />
Confuci7 i la seva regla d’or <strong>de</strong> la reciprocitat<br />
—no imposis als altres <strong>el</strong> <strong>que</strong> no<br />
t’exigeixis a tu mateix—; la <strong>de</strong> l’hinduisme<br />
amb la seva màxima: l’essència <strong>de</strong> la<br />
moralitat és no comportar-se amb <strong>el</strong>s altres <strong>de</strong>
forma <strong>de</strong>sagradable; la d<strong>el</strong> budisme: un estat<br />
o situació <strong>que</strong> no em resulti agradable tampoc ho<br />
ha <strong>de</strong> ser per a un altre; s<strong>en</strong>se oblidar l’èmfasi<br />
d<strong>el</strong> rabí jueu Hill<strong>el</strong>8 <strong>en</strong> <strong>el</strong> complim<strong>en</strong>t <strong>de</strong><br />
les normes èti<strong>que</strong>s, <strong>en</strong> la pietat personal,<br />
<strong>en</strong> la humilitat i <strong>en</strong> la pre<strong>ocupa</strong>ció p<strong>el</strong>s<br />
altres <strong>que</strong> podríem sintetitzar <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu<br />
aforisme: no has <strong>de</strong> fer a les persones <strong>el</strong> <strong>que</strong> no<br />
vols per a tu; ni tampoc <strong>po<strong>de</strong>m</strong> oblidar<br />
l’islam quan afirma <strong>que</strong> un no pot ser crei<strong>en</strong>t<br />
fins <strong>que</strong> <strong>de</strong>sitgi per al seu germà <strong>el</strong> <strong>que</strong> <strong>de</strong>sitja per a<br />
si mateix.<br />
Es constata, doncs, com l’humanisme<br />
és l’<strong>el</strong>em<strong>en</strong>t comú a totes les grans<br />
r<strong>el</strong>igions i pres<strong>en</strong>t <strong>en</strong> <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s corr<strong>en</strong>ts<br />
filosòfics <strong>en</strong>caminats a posar la c<strong>en</strong>tralitat<br />
<strong>en</strong> la persona i les r<strong>el</strong>acions interpersonals,<br />
i <strong>que</strong> evid<strong>en</strong>ci<strong>en</strong> <strong>que</strong> existeix <strong>el</strong> substrat<br />
per construir <strong>el</strong>s principis morals i ètics<br />
transculturals <strong>de</strong> referència. A<strong>que</strong>st és un<br />
fet irrefutable <strong>en</strong>cara <strong>que</strong> la certesa absoluta<br />
no existeix ni <strong>en</strong> la infal·libilitat <strong>de</strong><br />
les equacions matemàti<strong>que</strong>s.<br />
Conseqü<strong>en</strong>tm<strong>en</strong>t <strong>po<strong>de</strong>m</strong> afirmar <strong>que</strong><br />
<strong>el</strong> problema <strong>de</strong> la humanitat no rau <strong>en</strong><br />
l’essència <strong>de</strong> les coses, sinó <strong>que</strong>, <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st<br />
món actual <strong>que</strong> t<strong>en</strong><strong>de</strong>ix a la simplificació<br />
i a la banalització, són les actituds les <strong>que</strong><br />
acab<strong>en</strong> <strong>de</strong>sdibuixant l’essència amagantla<br />
i empresonant-la. Així dons, la recerca<br />
<strong>de</strong> les id<strong>en</strong>titats difer<strong>en</strong>cials basa<strong>de</strong>s <strong>en</strong> la<br />
simbologia o <strong>el</strong>s interessos pot amagar les<br />
realitats empara<strong>de</strong>s <strong>en</strong> un teixit social<br />
mancat <strong>de</strong> persones obertes, <strong>de</strong>mocràti<strong>que</strong>s<br />
i tolerants <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la fermesa d<strong>el</strong>s<br />
principis i <strong>de</strong> les i<strong>de</strong>es. Les i<strong>de</strong>es fonam<strong>en</strong>ta<strong>de</strong>s<br />
<strong>en</strong> l’humanisme aport<strong>en</strong> més<br />
coincidència <strong>que</strong> discrepància, molt<br />
especialm<strong>en</strong>t quan l’humanisme s’<strong>en</strong>quadra<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> missatge d<strong>el</strong> Crist salvador.<br />
Conclusió<br />
Cal dons acceptar-ho i actuar amb<br />
coherència; i és aquí on nosaltres, com a<br />
membres <strong>de</strong> la Germandat, hauríem<br />
d’actuar i fer s<strong>en</strong>tir la nostra veu. <strong>No</strong><br />
<strong>po<strong>de</strong>m</strong> ni hem <strong>de</strong> <strong><strong>de</strong>fugir</strong> la reflexió i <strong>el</strong><br />
<strong>de</strong>bat; no hem d’oblidar <strong>el</strong> nostre<br />
compromís, sabedors d<strong>el</strong>s nostres <strong>de</strong>ures<br />
com a dipositaris <strong>de</strong> valors cisterc<strong>en</strong>cs;<br />
f<strong>en</strong>t-ho s<strong>en</strong>se por a les tribulacions i reptes<br />
i t<strong>en</strong>int pres<strong>en</strong>t <strong>el</strong> missatge <strong>de</strong> sant Agustí:<br />
qui mai no ha hagut <strong>de</strong> suportar tribulacions, és<br />
<strong>que</strong> no ha com<strong>en</strong>çat a ser cristià <strong>de</strong> veritat.<br />
Abans <strong>de</strong> finalitzar la meva interv<strong>en</strong>ció,<br />
<strong>que</strong> ha volgut ser una crida al compromís<br />
<strong>en</strong> l’exercici coher<strong>en</strong>t i aglutinador d<strong>el</strong>s<br />
principis morals i ètics <strong>de</strong> l’humanisme<br />
cristià, vull <strong>de</strong>manar-vos <strong>que</strong> <strong>en</strong>s esforcem<br />
per viure més <strong>el</strong> nostre compromís amb la<br />
Germandat, assistint als recessos anuals,<br />
llegint i participant <strong>en</strong> la nostra revista<br />
Poblet tot agraint l’esforç d<strong>el</strong> comitè <strong>de</strong><br />
redacció i l’exc<strong>el</strong>·l<strong>en</strong>t tasca d<strong>el</strong> seu director,<br />
<strong>en</strong> Tòfol Trepat; i visitant i recomanant<br />
<strong>el</strong> web <strong>de</strong> monestir <strong>que</strong> <strong>en</strong>s permet<br />
s<strong>en</strong>tir-nos dia a dia a prop <strong>el</strong>s uns d<strong>el</strong>s<br />
altres <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la llunyania.<br />
I també, finalm<strong>en</strong>t, voldria dir unes<br />
paraules d’agraïm<strong>en</strong>t al pare Tulla <strong>que</strong>,<br />
com ha dit <strong>el</strong> nostre secretari, ha estat, al<br />
llarg d’a<strong>que</strong>st anys <strong>de</strong> prior, l’alè <strong>que</strong> ha<br />
esperonat la Germandat; alhora vull també<br />
f<strong>el</strong>icitar al pare Lluc per la responsabilitat<br />
<strong>que</strong> ha assumit tot di<strong>en</strong>t-li <strong>que</strong> com bé sap<br />
<strong>en</strong>s té a <strong>tots</strong> per al <strong>que</strong> re<strong>que</strong>reixi; i a<br />
vosaltres, <strong>el</strong>s nous germans <strong>que</strong> avui us<br />
incorporeu a la nostra germandat, rebeu<br />
l’agraïm<strong>en</strong>t p<strong>el</strong> compromís <strong>que</strong> avui<br />
accepteu <strong>en</strong> rebre la regla <strong>de</strong> sant B<strong>en</strong>et i<br />
la medalla <strong>que</strong> <strong>en</strong>s acredita com a<br />
membres <strong>de</strong> la Germandat; vosaltres sou<br />
una nova prova <strong>de</strong> la vitalitat <strong>de</strong> les<br />
<strong>en</strong>s<strong>en</strong>yances d<strong>el</strong> Cister i <strong>de</strong> la presència<br />
<strong>de</strong> l’esperit <strong>de</strong> Déu <strong>que</strong> <strong>en</strong>s fa lliures.<br />
Antoni Garr<strong>el</strong>l<br />
8 Hill<strong>el</strong> fou un rabí jueu reconegut per la seva autoritat <strong>en</strong> la llei jueva. Va néixer a Babilònia l’any 70 abans <strong>de</strong> Crist i va<br />
morir l’any 10.<br />
9
Foto: BEDMAR.<br />
Convocada p<strong>el</strong> P. Abat, l’assemblea <strong>de</strong> la Germandat <strong>de</strong> Poblet correspon<strong>en</strong>t a<br />
l’any 2008 es va reunir <strong>el</strong> dia 28 <strong>de</strong> juny. Va ser una jornada r<strong>el</strong>igiosa i festiva <strong>en</strong><br />
què es va c<strong>el</strong>ebrar un cop més la comunió <strong>en</strong>tre la comunitat pobletana i <strong>el</strong>s germans<br />
i germanes <strong>que</strong> vol<strong>en</strong> viure <strong>en</strong> <strong>el</strong> món <strong>el</strong> carisma b<strong>en</strong>edictí. Ens <strong>en</strong> fa la crònica <strong>en</strong><br />
Josep Maria Puig Sotés.<br />
D’antuvi cal afirmar <strong>que</strong> <strong>el</strong> títol<br />
d’a<strong>que</strong>sta crònica no suggereix cap tipus<br />
d’habitud o rutina. Si <strong>en</strong>s hem aplegat 180<br />
d<strong>el</strong>s 384 germans actualm<strong>en</strong>t inscrits per<br />
participar <strong>en</strong> l’Assemblea d’<strong>en</strong>guany, un<br />
any més significa goig <strong>en</strong> <strong>el</strong> pres<strong>en</strong>t i<br />
esperança <strong>en</strong> <strong>el</strong> <strong>de</strong>mà, valors <strong>que</strong> cal<br />
mant<strong>en</strong>ir amb fermesa. Cal mant<strong>en</strong>ir-los<br />
amb fermesa perquè molts cristians d’avui<br />
—al cap i a la fi, inserits <strong>en</strong> una societat<br />
<strong>que</strong> <strong>de</strong> cristiana no <strong>en</strong> té gaire— fem la<br />
impressió <strong>de</strong> trobar-nos instal·lats <strong>en</strong> una<br />
espècie <strong>de</strong> barreja d’indiferència i<br />
conformisme, atès <strong>que</strong> <strong>en</strong> tot hi veiem<br />
problemes i trobem <strong>de</strong>fectes arreu, sigui<br />
per excés o per mancança. Gairebé es pot<br />
dir <strong>que</strong> <strong>el</strong> panorama és <strong>de</strong>solador o, tal<br />
vegada, <strong>que</strong> la fe és molt migrada.<br />
Darreram<strong>en</strong>t es parla <strong>de</strong> la fràgil<br />
consistència psicològica com a f<strong>en</strong>om<strong>en</strong><br />
força estès <strong>en</strong> <strong>el</strong> nostre món: creix<strong>en</strong> les<br />
malalties m<strong>en</strong>tals, la disciplina ha passat<br />
<strong>de</strong> moda, arreu es proclama l’amor però<br />
no la fid<strong>el</strong>itat... És <strong>que</strong> <strong>el</strong>s “valors” només<br />
mereix<strong>en</strong> m<strong>en</strong>yspreu? El p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t <strong>està</strong><br />
dominat per corr<strong>en</strong>ts nihilistes? O potser<br />
s’<strong>està</strong> produint una forta crisi <strong>en</strong> les<br />
certeses?... Si és així, estem construint<br />
societats s<strong>en</strong>se esperança.<br />
10<br />
L'ASSEMBLEA PLENÀRIA,<br />
UN ANY MÉS<br />
I és precisam<strong>en</strong>t contra tot això <strong>que</strong> a<br />
la Germandat diem un any més. Perquè<br />
malgrat <strong>el</strong> temps transcorregut <strong>en</strong>cara<br />
ressona dins nostre aqu<strong>el</strong>la crida d’Adv<strong>en</strong>t<br />
<strong>que</strong>, <strong>de</strong> fet, és perman<strong>en</strong>t: estigueu at<strong>en</strong>ts,<br />
vetlleu, prescripció <strong>que</strong> <strong>en</strong>s indueix a evitar<br />
<strong>que</strong> la rutina se’ns m<strong>en</strong>gi <strong>el</strong> dia a dia,<br />
<strong>que</strong> la vida se’ns faci <strong>en</strong>sopida, a procurar<br />
<strong>que</strong> valorem l’esperit <strong>de</strong> comunitat i <strong>que</strong><br />
<strong>el</strong>s missatges <strong>que</strong> rebrem <strong>en</strong>s facin s<strong>en</strong>tir<br />
<strong>que</strong> Déu és sempre <strong>en</strong>mig nostre.<br />
El programa<br />
Amb força puntualitat la jornada es<br />
<strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupà d’acord amb l’horari previst:<br />
09:30 - Acollim<strong>en</strong>t<br />
09:50 - Anada cap a la Basílica<br />
10:00 - Eucaristia<br />
11:00 - Assemblea Pl<strong>en</strong>ària<br />
12:00 - Conferència<br />
13:45 - Pregària d<strong>el</strong> migdia<br />
14:00 - Dinar <strong>de</strong> germanor<br />
16:00 - Concert<br />
18:00 - Vespres<br />
La crònica –potser només per variar–<br />
la pres<strong>en</strong>tem a tall d’agrupació <strong>de</strong> les<br />
vivències per temes: Germanor,<br />
Informació i formació i Gaudi.
Germanor<br />
El germà Ramon Martí fa <strong>en</strong>trega d<strong>el</strong> nou bàcul al P. Abat.<br />
És cert <strong>que</strong> la fe és com l’amor: no es<br />
pot provar, és una vivència personal. Però<br />
no és m<strong>en</strong>ys cert <strong>que</strong> hi ha mom<strong>en</strong>ts i<br />
ambi<strong>en</strong>ts <strong>que</strong> ajud<strong>en</strong> po<strong>de</strong>rosam<strong>en</strong>t a experim<strong>en</strong>tar-la.<br />
És un d<strong>el</strong>s efectes <strong>de</strong>rivats<br />
<strong>de</strong> la c<strong>el</strong>ebració d<strong>el</strong>s sagram<strong>en</strong>ts i, <strong>de</strong> manera<br />
b<strong>en</strong> notable, <strong>de</strong> l’eucaristia. Jesús ha<br />
mort per mi... i per <strong>tots</strong>. Déu és <strong>el</strong> meu<br />
pare... i <strong>el</strong> <strong>de</strong> <strong>tots</strong>. Per això som <strong>tots</strong><br />
germans. I <strong>el</strong> clima <strong>que</strong> crea la c<strong>el</strong>ebració<br />
eucarística, pot<strong>en</strong>ciat per la comunitat<br />
cisterc<strong>en</strong>ca, és d’alguna manera l’apoteosi<br />
<strong>de</strong> la germanor.<br />
Com <strong>de</strong> costum, hi hagué la processó<br />
prèvia d<strong>el</strong>s germans acollits al locutori<br />
gran, amb <strong>el</strong> recorregut clàssic p<strong>el</strong> claustre<br />
cap a la basílica. Però <strong>en</strong>guany hi hagué<br />
al locutori, abans <strong>de</strong> la processó, una sorpresa:<br />
la Germandat oferí al P. Josep Alegre,<br />
abat <strong>de</strong> Poblet, un preciós bàcul, signe<br />
tradicional d’autoritat, amb motiu d<strong>el</strong> 10è<br />
aniversari <strong>de</strong> la seva <strong>el</strong>ecció per la<br />
comunitat. La part superior, és obra d<strong>el</strong>s<br />
joiers Cap<strong>de</strong>vila i s’<strong>en</strong>casta <strong>en</strong> un pal <strong>de</strong><br />
fusta <strong>de</strong> b<strong>en</strong>gué, i pres<strong>en</strong>ta una base <strong>de</strong><br />
quatre cares. En una hi ha l’escut <strong>de</strong> Poblet,<br />
<strong>en</strong> una altra s’hi troba una pedra <strong>de</strong> Jerusalem,<br />
<strong>en</strong> la tercera una pedra <strong>de</strong> Claravall,<br />
i <strong>en</strong> la quarta una creu, i a sota una inscripció<br />
gravada <strong>en</strong> plata per fra Lluís Solà.<br />
Ja a la basílica, la c<strong>el</strong>ebració eucarística,<br />
conc<strong>el</strong>ebrada p<strong>el</strong>s preveres <strong>de</strong> la<br />
comunitat i presidida p<strong>el</strong> P. Abat, Josep<br />
Alegre i Vilas, es <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupà amb <strong>el</strong> ritme<br />
pausat i solemne <strong>que</strong> <strong>el</strong>s monjos <strong>de</strong> Poblet<br />
imprimeix<strong>en</strong> al ritus. L’espai no <strong>en</strong>s permet<br />
<strong>en</strong>trar <strong>en</strong> més <strong>de</strong>talls, però <strong>en</strong> favor <strong>de</strong> <strong>tots</strong><br />
<strong>el</strong>s germans <strong>que</strong> no van po<strong>de</strong>r assistir-hi<br />
<strong>en</strong>guany, sí <strong>que</strong> volem recordar les i<strong>de</strong>es<br />
bàsi<strong>que</strong>s <strong>de</strong> la l’homilia <strong>de</strong> l’abat. En<br />
<strong>de</strong>sta<strong>que</strong>m <strong>el</strong> segü<strong>en</strong>t:<br />
Avui c<strong>el</strong>ebrem l’Assemblea <strong>de</strong> la Germandat.<br />
Avui c<strong>el</strong>ebra també l’Església la festa <strong>de</strong> sant Ir<strong>en</strong>eu.<br />
Dues c<strong>el</strong>ebracions <strong>que</strong> <strong>po<strong>de</strong>m</strong> posar <strong>en</strong> r<strong>el</strong>ació <strong>de</strong><br />
manera molt adi<strong>en</strong>t. Sant Ir<strong>en</strong>eu va viure <strong>en</strong> <strong>el</strong> segle<br />
II, <strong>en</strong> <strong>el</strong>s primers anys d<strong>el</strong> cristianisme, <strong>en</strong> una<br />
societat pagana, on com<strong>en</strong>çav<strong>en</strong> a néixer les<br />
11<br />
Foto: BEDMAR.
heretgies, i va lluitar amb la predicació i <strong>el</strong>s seus<br />
escrits contra <strong>el</strong>s qui s’allunyav<strong>en</strong> <strong>de</strong> la fe.<br />
Us diré algunes coses importants <strong>que</strong> va<br />
escriure, i <strong>que</strong> són <strong>de</strong> perfecta actualitat avui. El<br />
Fill, Jesucrist, ha rev<strong>el</strong>at Déu als homes i ha<br />
pres<strong>en</strong>tat l’home a Déu, a fi <strong>que</strong> l’home tingués<br />
sempre un concepte molt <strong>el</strong>evat <strong>de</strong> Déu. La glòria<br />
<strong>de</strong> Déu és <strong>que</strong> l’home visqui. Tot això és avui molt<br />
important perquè la dignitat humana és trepitjada<br />
i es t<strong>en</strong><strong>de</strong>ix a creure <strong>que</strong> l’home val més p<strong>el</strong> <strong>que</strong> té<br />
<strong>que</strong> no pas p<strong>el</strong> <strong>que</strong> és.<br />
Avui, potser més <strong>que</strong> mai, cal no oblidar<br />
a<strong>que</strong>sta dignitat <strong>de</strong> l’home. Necessitem <strong>que</strong> aparegui<br />
<strong>en</strong> l’home la imatge <strong>de</strong> Déu perquè Déu no és una<br />
realitat ali<strong>en</strong>a a l’home. Avui hi ha molts falsos<br />
profetes, com <strong>en</strong>s <strong>de</strong>ia la primera lectura, <strong>que</strong> llanc<strong>en</strong><br />
missatges falsos a la societat, <strong>que</strong> només cer<strong>que</strong>n <strong>el</strong><br />
seu interès particular o <strong>de</strong> grup. I <strong>el</strong>s falsos profetes<br />
port<strong>en</strong> <strong>el</strong> dolor i <strong>el</strong> <strong>de</strong>sastre a les nacions.<br />
12<br />
Fotos: BEDMAR.<br />
Processó d'<strong>en</strong>trada a la basílica <strong>en</strong> l'eucaristia d<strong>el</strong> dia <strong>de</strong> l'assemblea.<br />
Avui també cal r<strong>en</strong>ovar-nos <strong>en</strong> la fe i <strong>en</strong> la<br />
caritat i fom<strong>en</strong>tar la pau i la bona convivència. El<br />
mateix nom d’Ir<strong>en</strong>eu vol dir “forjador <strong>de</strong> pau”. El<br />
nom <strong>de</strong> germandat ja va per a<strong>que</strong>st camí: fraternitat,<br />
pau, concòrdia...<br />
Però necessitem la força i la llum per al camí. I<br />
<strong>en</strong>cara diria més: una molt gran confiança i obertura<br />
al Crist i a la seva paraula. Confiar-li les<br />
nostres pre<strong>ocupa</strong>cions, com <strong>el</strong> c<strong>en</strong>turió <strong>de</strong> l’evang<strong>el</strong>i,<br />
<strong>que</strong> no es consi<strong>de</strong>ra digne <strong>que</strong> Jesús <strong>en</strong>tri a casa<br />
seva, però confia pl<strong>en</strong>am<strong>en</strong>t <strong>en</strong> la seva Paraula.<br />
Jesús complia la profecia d’Isaïes: porta les<br />
nostres malalties, <strong>en</strong>s <strong>de</strong>scarrega d<strong>el</strong>s nostres<br />
dolors. Jesús continua avui amb a<strong>que</strong>sta tasca.<br />
Per això nosaltres hem d’apropar-nos cada dia a<br />
Jesús, acollir la seva paraula i viure t<strong>en</strong>int Jesucrist,<br />
<strong>que</strong> és la vida, com a referència d<strong>el</strong> nostre viure.<br />
Una segona vivència <strong>de</strong> germanor va
ser la pregària d<strong>el</strong> migdia, a la sala capitular.<br />
Els salms recitats a dos cors, amb<br />
veus pausa<strong>de</strong>s, permeti<strong>en</strong> interioritzar <strong>el</strong>s<br />
seus missatges amb l’escalf <strong>de</strong> la nombrosa<br />
companyia d<strong>el</strong>s germans pres<strong>en</strong>ts, inclosa<br />
la <strong>de</strong> molts monjos.<br />
I, com a darrer acte <strong>de</strong> la jornada, les<br />
vespres a la Basílica, amb <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s cants<br />
correspon<strong>en</strong>ts a la festivitat d<strong>el</strong> dia<br />
segü<strong>en</strong>t, <strong>de</strong>dicada als apòstols Pere i Pau.<br />
Malauradam<strong>en</strong>t, les exigències d<strong>el</strong>s<br />
<strong>de</strong>splaçam<strong>en</strong>ts fan <strong>que</strong> ja siguin pocs <strong>el</strong>s<br />
germans <strong>que</strong> hi assisteix<strong>en</strong>, fora d<strong>el</strong>s<br />
estadants temporals o altres visitants.<br />
Informació i formació<br />
L’Assemblea pròpiam<strong>en</strong>t dita va consistir,<br />
com és habitual, <strong>en</strong> unes paraules<br />
<strong>de</strong> b<strong>en</strong>vinguda d<strong>el</strong> P. Abat; <strong>en</strong> l’esm<strong>en</strong>t d<strong>el</strong>s<br />
noms d<strong>el</strong>s germans <strong>que</strong> s’excus<strong>en</strong> per no<br />
po<strong>de</strong>r assistir, però <strong>que</strong> <strong>de</strong>mostr<strong>en</strong> <strong>que</strong><br />
p<strong>en</strong>s<strong>en</strong> <strong>en</strong> nosaltres; <strong>en</strong> la lectura <strong>de</strong> la<br />
memòria anual redactada p<strong>el</strong> secretari <strong>de</strong><br />
la Germandat, s<strong>en</strong>yor Xavier Guinovart;<br />
<strong>en</strong> la lectura <strong>de</strong> l’estat <strong>de</strong> comptes a càrrec<br />
Participants a l'eucaristia <strong>el</strong> dia <strong>de</strong> l'assemblea.<br />
d<strong>el</strong> tresorer, s<strong>en</strong>yor Lluís Poca; <strong>en</strong> la<br />
b<strong>en</strong>edicció i imposició <strong>de</strong> medalles i<br />
lliuram<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la Regla <strong>de</strong> Sant B<strong>en</strong>et als<br />
nou germans ingressats <strong>en</strong>guany i<br />
finalm<strong>en</strong>t <strong>en</strong> <strong>el</strong> discurs d<strong>el</strong> presid<strong>en</strong>t,<br />
s<strong>en</strong>yor Antoni Garr<strong>el</strong>l, com a clo<strong>en</strong>da <strong>de</strong><br />
la formalitat <strong>de</strong> l’Assemblea.<br />
Atès <strong>que</strong> <strong>tots</strong> <strong>el</strong> germans <strong>que</strong> no<br />
poguer<strong>en</strong> assistir tindran interès a conèixer<br />
tant les da<strong>de</strong>s exposa<strong>de</strong>s p<strong>el</strong> secretari com<br />
les i<strong>de</strong>es d<strong>el</strong> discurs d<strong>el</strong> presid<strong>en</strong>t, les<br />
referi<strong>de</strong>s interv<strong>en</strong>cions es publi<strong>que</strong>n<br />
íntegram<strong>en</strong>t <strong>en</strong> les pàgines segü<strong>en</strong>ts.<br />
P<strong>el</strong> <strong>que</strong> fa a la conferència, <strong>en</strong>guany<br />
s’ha pretès donar difusió <strong>de</strong>s d’un punt <strong>de</strong><br />
vista cristià a la dim<strong>en</strong>sió ecològica. Així<br />
ho va fer <strong>el</strong> s<strong>en</strong>yor Josep Maria Mallarach,<br />
amb <strong>el</strong> títol A l’<strong>en</strong>torn <strong>de</strong> la conversió ecològica?<br />
<strong>que</strong>, segons <strong>el</strong>l mateix <strong>en</strong>s va dir, és <strong>el</strong> fruit<br />
gairebé casual d’una estada al monestir.<br />
Ens va exposar i<strong>de</strong>es sobre <strong>el</strong>s límits <strong>de</strong> la<br />
Terra, <strong>en</strong>s va parlar a propòsit d<strong>el</strong> fet <strong>que</strong><br />
si bé d’una banda la medicina mo<strong>de</strong>rna ha<br />
contribuït a la multiplicació <strong>de</strong> la<br />
humanitat, <strong>de</strong> l’altra no hem aconseguit<br />
13<br />
Foto: BEDMAR.
educar-nos per reduir <strong>el</strong> consum.<br />
Va acabar plantejant <strong>el</strong> gran dilema<br />
<strong>en</strong>tre consumir m<strong>en</strong>ys o reproduir-nos<br />
m<strong>en</strong>ys. La conferència<br />
es va escoltar amb interès i va<br />
suscitar diverses interv<strong>en</strong>cions<br />
d<strong>el</strong>s assist<strong>en</strong>ts, motiu p<strong>el</strong> qual<br />
també <strong>ocupa</strong> algunes pàgines<br />
d’a<strong>que</strong>sta edició. Per a <strong>tots</strong> nosaltres<br />
va ser una bona contribució a<br />
la nostra formació.<br />
Gaudi<br />
L’Assemblea G<strong>en</strong>eral també<br />
ofereix cada any mom<strong>en</strong>ts <strong>de</strong><br />
plaer.<br />
Un d’a<strong>que</strong>sts mom<strong>en</strong>ts és <strong>el</strong><br />
dinar, al refetor <strong>de</strong> conversos o<br />
c<strong>el</strong>ler d<strong>el</strong> monestir, servit amb Mom<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la ponència d<strong>el</strong> Sr. Josep M. Mallarach.<br />
cura per l’empresa contractada,<br />
<strong>en</strong>cara <strong>que</strong> <strong>el</strong> m<strong>en</strong>ú es rev<strong>el</strong>à una mica<br />
gaudir d’un concert esplèndid ofert p<strong>el</strong><br />
auster, potser amb un cert reflex d<strong>el</strong>s nous<br />
Cor <strong>de</strong> <strong>No</strong>ies <strong>de</strong> l’Orfeó Català, amb <strong>el</strong><br />
costos d<strong>el</strong>s productes. A cada taula, però,<br />
mec<strong>en</strong>atge <strong>de</strong> la Fundació Banc <strong>de</strong><br />
la companyia i la fraternitat fer<strong>en</strong> <strong>de</strong> l’àpat<br />
Santan<strong>de</strong>r. Po<strong>que</strong>s vega<strong>de</strong>s es té<br />
una estona molt agradable.<br />
l’oportunitat d’escoltar un concert coral<br />
Després, a la Basílica, vàrem po<strong>de</strong>r d’a<strong>que</strong>st niv<strong>el</strong>l, amb un repertori <strong>de</strong> dotze<br />
14<br />
Foto: BEDMAR.<br />
Dinar <strong>de</strong> germanor al c<strong>el</strong>ler d<strong>el</strong> monestir.<br />
Foto: BEDMAR.
composicions <strong>de</strong> W.A. Mozart,<br />
Maurice Duruflé,<br />
Gabri<strong>el</strong> Fauré, Pau Casals,<br />
Xabier Sarasola, Miklos<br />
Kócsar i tradicionals catalanes.<br />
Un exc<strong>el</strong>·l<strong>en</strong>t fraseig,<br />
gran disciplina <strong>de</strong> ritmes i<br />
afinació <strong>en</strong> les veus, van acreditar<br />
la categoria <strong>de</strong> la<br />
direcció <strong>de</strong> Buia Reixach, tan<br />
sòbria <strong>en</strong> gestos com brillant<br />
<strong>en</strong> resultats. També cal <strong>de</strong>stacar<br />
per la seva pulcra i<br />
sòbria eficiència l’acompanyam<strong>en</strong>t<br />
al piano <strong>de</strong> Josep<br />
Surinyac.<br />
Epíleg<br />
La història <strong>de</strong> la Germandat<br />
ja és llarga. Es va fundar per ajudar a<br />
sobreviure <strong>el</strong>s heroics monjos <strong>que</strong> van<br />
reiniciar la comunitat cisterc<strong>en</strong>ca a Poblet<br />
poc <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> la fi <strong>de</strong> la guerra civil. Avui<br />
és la Germandat la <strong>que</strong> es revitalitza<br />
gràcies a la col·laboració i l’acollim<strong>en</strong>t més<br />
Instantànies d<strong>el</strong> concert d<strong>el</strong> Cor <strong>de</strong> <strong>No</strong>ies <strong>de</strong> l'Orfeó Català a la<br />
basílica d<strong>el</strong> monestir.<br />
<strong>que</strong> fraternal d<strong>el</strong>s monjos pobletans. Al seu<br />
P. Abat i a <strong>tots</strong> i cadascun d’<strong>el</strong>ls, <strong>el</strong> nostre<br />
agraïm<strong>en</strong>t més sincer i una s<strong>en</strong>tida<br />
pregària: <strong>que</strong> Déu <strong>el</strong>s b<strong>en</strong>eeixi!<br />
Josep M. Puig<br />
15<br />
Fotos: BEDMAR.
Foto: BEDMAR.<br />
Com és habitual, <strong>el</strong> secretari <strong>de</strong> la Germandat, s<strong>en</strong>yor Xavier Guinovart, es va<br />
adreçar als assist<strong>en</strong>ts a l’Assemblea per llegir-los la Memòria <strong>de</strong> la qual reproduïm<br />
aquí <strong>el</strong> contingut.<br />
P. Abat, membres <strong>de</strong> la comunitat<br />
cisterc<strong>en</strong>ca <strong>de</strong> Santa Maria <strong>de</strong> Poblet,<br />
estimats germans.<br />
Un any més, seguint la nostra tradició,<br />
c<strong>el</strong>ebrem l’Assemblea <strong>de</strong> la nostra estimada<br />
Germandat d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet <strong>en</strong><br />
a<strong>que</strong>sta sala capitular. Passem a resumirvos<br />
breum<strong>en</strong>t <strong>el</strong> <strong>que</strong> han estat a<strong>que</strong>sts<br />
darrers dotze mesos per a la Comunitat,<br />
per a Poblet i per a nosaltres com a<br />
familiars <strong>de</strong> l’or<strong>de</strong> cisterc<strong>en</strong>c.<br />
La Comunitat<br />
Els monjos i monges <strong>que</strong> form<strong>en</strong> la<br />
Congregació s’han reunit fraternalm<strong>en</strong>t<br />
un par<strong>el</strong>l <strong>de</strong> vega<strong>de</strong>s: per a la c<strong>el</strong>ebració,<br />
a Vallbona, d<strong>el</strong>s 850 anys <strong>de</strong> l’inici <strong>de</strong> la<br />
vida monàstica <strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>l c<strong>en</strong>obi; i <strong>el</strong><br />
darrer 22 <strong>de</strong> maig, a Tarragona, per<br />
guanyar <strong>el</strong> jubileu <strong>de</strong> l’any sant <strong>de</strong> sant<br />
Fructuós.<br />
El proppassat novembre hi hagué canvi<br />
<strong>de</strong> prior a Poblet. Després <strong>de</strong> 36 anys<br />
d’incansable tasca d<strong>el</strong> P. Francesc Tulla,<br />
ha estat nom<strong>en</strong>at nou prior <strong>el</strong> pare Lluc<br />
Torcal i Sirera. Voldria recordar ara les<br />
paraules <strong>que</strong> l’aleshores secretari li adreçà<br />
<strong>en</strong> la memòria <strong>de</strong> l’any 2005 tot di<strong>en</strong>t:<br />
16<br />
MEMÒRIA ANUAL<br />
“Però hi ha algú <strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta casa s<strong>en</strong>se <strong>el</strong><br />
qual dir <strong>que</strong> la Germandat no seria <strong>el</strong> <strong>que</strong> és,<br />
seria dir poc, ja <strong>que</strong> s<strong>en</strong>se <strong>el</strong>l a<strong>que</strong>sts cinc anys<br />
i molts i molts anys <strong>en</strong>rere la Germandat<br />
s<strong>en</strong>zillam<strong>en</strong>t no hauria existit. La tasca d<strong>el</strong> P.<br />
Prior, d<strong>el</strong> P. Francesc Tulla, constant, callada<br />
i eficaç ha estat i és fonam<strong>en</strong>tal perquè la<br />
Germandat pugui ser; a <strong>el</strong>l, doncs, <strong>el</strong> nostre<br />
agraïm<strong>en</strong>t més especial”.<br />
A<strong>que</strong>stes paraules les faig avui <strong>de</strong> <strong>tots</strong><br />
<strong>en</strong> la perspectiva <strong>que</strong> em don<strong>en</strong> 30 anys<br />
d’amistat amb Poblet; tot i <strong>que</strong> sabem <strong>que</strong><br />
la seva jubilació no li impedirà continuar<br />
col·laborant amb <strong>tots</strong>, això sí, s<strong>en</strong>se la<br />
feixuga responsabilitat d<strong>el</strong> càrrec.<br />
Al C<strong>en</strong>tre d’Estudis <strong>de</strong> la Conca, a<br />
Montblanc, es va fer un hom<strong>en</strong>atge al P.<br />
Alexandre Masoliver, per la seva tasca<br />
d’investigació i publicació <strong>de</strong> tota una<br />
vida, i al s<strong>en</strong>yor Francesc Badia i Batalla,<br />
ex-veguer episcopal d’Andorra i membre<br />
<strong>de</strong> la nostra Germandat <strong>de</strong> Poblet. Als dos<br />
se’ls va <strong>de</strong>dicar un volum d’estudis.<br />
En l’aspecte monàstic, dos novicis van<br />
vestir l’hàbit <strong>el</strong> juliol passat i ara segueix<strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> seu camí <strong>de</strong> formació. El proper 20<br />
d’agost, solemnitat <strong>de</strong> sant Bernat, farà, si<br />
Déu vol, la seva professió solemne fra Sal-
vador Batet i Cand<strong>el</strong>a. Tots <strong>el</strong>s germans<br />
som especialm<strong>en</strong>t convidats a assistir-hi<br />
compartint la joia <strong>de</strong> la comunitat.<br />
El mes d’octubre s’inicià <strong>el</strong> curs<br />
acadèmic 2007-2008 <strong>de</strong> l’Escolasticat <strong>de</strong><br />
Poblet amb la participació <strong>de</strong> professors<br />
<strong>de</strong> la casa i d’altres c<strong>en</strong>tres universitaris.<br />
A<strong>que</strong>st any s’escau <strong>el</strong> <strong>de</strong>sè aniversari<br />
<strong>de</strong> l’<strong>el</strong>ecció i b<strong>en</strong>edicció d<strong>el</strong> P. Abat Josep<br />
Alegre. Són <strong>de</strong>u anys <strong>de</strong> servei a la<br />
comunitat <strong>que</strong> avui volem recordar i agrair<br />
especialm<strong>en</strong>t p<strong>el</strong> <strong>que</strong> fa al seu impuls i<br />
confiança <strong>en</strong> <strong>el</strong>s laics <strong>que</strong> <strong>en</strong>s acollim a<br />
recer <strong>de</strong> Poblet per mitjà <strong>de</strong> la Germandat.<br />
Amb a<strong>que</strong>st motiu a la sala d<strong>el</strong>s cups, <strong>el</strong><br />
nostre v<strong>en</strong>erable germà, <strong>el</strong> s<strong>en</strong>yor Ramon<br />
Martí, ha fet ofr<strong>en</strong>a d<strong>el</strong> bàcul <strong>que</strong> <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s<br />
membres <strong>de</strong> la Germandat fem pres<strong>en</strong>t al<br />
P. Abat per afegir-nos a la joia d’a<strong>que</strong>sta<br />
c<strong>el</strong>ebració.<br />
El llarg bagatge, primer com a mestre<br />
i <strong>de</strong>sprés com a rector, han fet <strong>que</strong> <strong>el</strong><br />
nostre abat, a més <strong>de</strong> pot<strong>en</strong>ciar claram<strong>en</strong>t<br />
<strong>el</strong>s aspectes espirituals i <strong>el</strong> monestir com<br />
un lloc d’<strong>en</strong>contre, ha sabut aglutinar tant<br />
a monjos com a seglars per <strong>en</strong><strong>de</strong>gar<br />
novam<strong>en</strong>t la Germandat, impulsar la<br />
creació <strong>de</strong> la Fundació i ha creat un<br />
dinamisme intern al monestir <strong>que</strong><br />
constitueix<strong>en</strong> les bases per a una nova etapa<br />
<strong>de</strong> l’escola <strong>de</strong> servei <strong>que</strong> és <strong>el</strong> monestir<br />
dintre <strong>de</strong> l’Església.<br />
De la Germandat cal t<strong>en</strong>ir <strong>en</strong> compte<br />
<strong>que</strong> l’any 2000, <strong>de</strong>sprès <strong>de</strong> diversos anys<br />
d’inactivitat, un cop escoltats molts<br />
familiars <strong>de</strong> l’Or<strong>de</strong>, <strong>el</strong> nou abat va voler<br />
tornar a <strong>en</strong><strong>de</strong>gar-la però <strong>en</strong> un vessant més<br />
espiritual. <strong>No</strong>més cal recordar, <strong>que</strong> <strong>en</strong><br />
aqu<strong>el</strong>l mom<strong>en</strong>t, <strong>en</strong> <strong>el</strong> qual <strong>en</strong>cara no<br />
havíem pogut <strong>en</strong><strong>de</strong>gar les aportacions<br />
voluntàries, <strong>en</strong>s va cedir un donatiu<br />
anònim força important per iniciar <strong>el</strong> nou<br />
cicle.<br />
P<strong>en</strong>sem <strong>que</strong> <strong>el</strong>s fruits són aquí, <strong>en</strong><br />
a<strong>que</strong>sta sala capitular <strong>que</strong> avui compartim.<br />
En la nova etapa <strong>de</strong> la Germandat s’ha<br />
instaurat la jornada <strong>de</strong> preparació <strong>de</strong><br />
l’Adv<strong>en</strong>t, on <strong>en</strong> un ambi<strong>en</strong>t <strong>de</strong> recollim<strong>en</strong>t<br />
interior preparem <strong>el</strong> Nadal <strong>en</strong> contraposició<br />
a les assemblees a les quals se’ls<br />
ha donat un caràcter més festiu ja <strong>que</strong><br />
<strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> compartir l’eucaristia i fer <strong>el</strong><br />
pl<strong>en</strong>ari, <strong>en</strong>s apleguem junts a taula amb<br />
l’alegria <strong>de</strong> po<strong>de</strong>r fer una festa familiar<br />
anual.<br />
Els grups <strong>de</strong> Lectio Divina, les jorna<strong>de</strong>s<br />
per a joves i la petjada <strong>de</strong> la revista<br />
POBLET són aspectes <strong>que</strong> mostr<strong>en</strong> la<br />
vitalitat <strong>de</strong> la Germandat i <strong>de</strong> la total unió<br />
<strong>en</strong> què treballem monjos i membres <strong>de</strong> la<br />
Germandat, <strong>en</strong> un únic objectiu.<br />
De la Fundació, <strong>de</strong> la qual més <strong>en</strong>davant<br />
exposarem les activitats d<strong>el</strong> darrer<br />
any, voldríem <strong>de</strong>stacar <strong>que</strong> constitueix un<br />
pont d’unió <strong>en</strong>tre <strong>el</strong>s valors <strong>de</strong> la vida<br />
cisterc<strong>en</strong>ca i d<strong>el</strong> llegat històric amb la<br />
realitat actual.<br />
<strong>No</strong> cal resumir totes les coses <strong>que</strong> ha<br />
fet <strong>el</strong> nostre abat durant <strong>de</strong>u anys, però<br />
t<strong>en</strong>im <strong>el</strong> conv<strong>en</strong>cim<strong>en</strong>t <strong>que</strong> han estat molt<br />
profitoses i ho seran <strong>en</strong>cara molt més <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> futur.<br />
Per això <strong>el</strong> bàcul, auster però carregat<br />
<strong>de</strong> simbolisme, realitzat p<strong>el</strong>s joiers<br />
Cap<strong>de</strong>vila <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona. Té <strong>el</strong> pal <strong>de</strong> fusta<br />
<strong>de</strong> b<strong>en</strong>gué. La part superior <strong>de</strong> plata<br />
<strong>en</strong>v<strong>el</strong>lida és un cub: al davant hi ha la<br />
creu, al darrera l’escut <strong>de</strong> Poblet, a un<br />
costat una pedra <strong>de</strong> Jerusalem i a l’altre<br />
una pedra <strong>de</strong> Claravall (<strong>el</strong> monestir fundat<br />
per sant Bernat i d<strong>el</strong> qual proce<strong>de</strong>ix la<br />
filiació <strong>de</strong> Poblet). Inclou la inscripció <strong>en</strong><br />
llatí d<strong>el</strong> text segü<strong>en</strong>t: La Germandat <strong>de</strong><br />
Poblet ha fet ofr<strong>en</strong>a a l’abat Josep d’a<strong>que</strong>st<br />
bàcul <strong>en</strong> <strong>el</strong> <strong>de</strong>sè aniversari <strong>de</strong> l’<strong>el</strong>ecció abacial<br />
20-04-2008.<br />
Que sigui per molts anys abat Josep!<br />
Poblet (fàbrica)<br />
P<strong>el</strong> <strong>que</strong> fa a les «obres» hem <strong>de</strong> dir <strong>que</strong><br />
al dormitori gran es va acabar <strong>el</strong> canvi <strong>de</strong><br />
teulada. Ara ha estat pavim<strong>en</strong>tat <strong>de</strong> nou i<br />
només hi falt<strong>en</strong> <strong>el</strong>s mobles per a conver-<br />
17
tir-lo <strong>en</strong> ampliació <strong>de</strong> la Biblioteca; també<br />
s’han iniciat les obres <strong>en</strong> <strong>el</strong> claustre gran,<br />
per al sanejam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> les humitats, posanthi<br />
una t<strong>el</strong>a asfàltica i evitar així les<br />
filtracions i salnitre <strong>que</strong> molt l’han<br />
perjudicat.<br />
La comunitat, consci<strong>en</strong>t d<strong>el</strong>s problemes<br />
ecològics actuals, ha volgut promoure<br />
l’ús d’<strong>en</strong>ergies r<strong>en</strong>ovables i dintre<br />
d’a<strong>que</strong>st context i <strong>en</strong> la mesura <strong>de</strong> les seves<br />
possibilitats, per tal <strong>que</strong> <strong>el</strong> Monestir sigui<br />
mediambi<strong>en</strong>talm<strong>en</strong>t sost<strong>en</strong>ible ha <strong>en</strong><strong>de</strong>gat<br />
dues accions: d’una banda ha promogut<br />
la utilització <strong>de</strong> l’<strong>en</strong>ergia solar per<br />
produir aigua cal<strong>en</strong>ta sanitària a les Cases<br />
<strong>No</strong>ves, on resi<strong>de</strong>ix una bona part <strong>de</strong><br />
la Comunitat; <strong>de</strong> l’altra ha signat un<br />
conv<strong>en</strong>i amb l’Ajuntam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> Vimbodí<br />
per tal <strong>de</strong> posar pan<strong>el</strong>ls solars al poliesportiu.<br />
D’a<strong>que</strong>sta manera es produeix<br />
<strong>el</strong>ectricitat amb <strong>en</strong>ergies r<strong>en</strong>ovables per<br />
aconseguir un <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupam<strong>en</strong>t sost<strong>en</strong>ible,<br />
tant <strong>de</strong>s d<strong>el</strong> punt <strong>de</strong> vista econòmic i<br />
social com ambi<strong>en</strong>tal.<br />
En a<strong>que</strong>st context, <strong>el</strong> monestir anirà<br />
implem<strong>en</strong>tant mesures per tal d’aconseguir<br />
<strong>en</strong> un futur la seva sost<strong>en</strong>ibilitat<br />
<strong>en</strong>ergètica amb <strong>el</strong> màxim respecte al medi<br />
ambi<strong>en</strong>t i int<strong>en</strong>tarà fer pedagogia amb la<br />
futura Aula Mediambi<strong>en</strong>tal <strong>que</strong> es crearà<br />
a les <strong>de</strong>p<strong>en</strong>dències <strong>que</strong> s’estan restaurant<br />
al costat <strong>de</strong> l’hostatgeria exterior.<br />
Projecció pública d<strong>el</strong> monestir<br />
Al mes <strong>de</strong> <strong>de</strong>sembre tingué lloc a<br />
Poblet la Marató <strong>de</strong> TV3 <strong>de</strong>dicada a les<br />
malalties cardiovasculars, amb l’actuació<br />
d’un cor bategant a la plaça major<br />
compost d’unes mil persones <strong>de</strong> la comarca.<br />
Amb motiu d<strong>el</strong>s 800 anys d<strong>el</strong><br />
naixem<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> rei Jaume I a Montp<strong>el</strong>ler,<br />
<strong>que</strong> <strong>està</strong> sebollit a Poblet, s’han fet diversos<br />
actes. Desta<strong>que</strong>m <strong>el</strong>s <strong>que</strong> han tingut<br />
lloc a Poblet: l’ofr<strong>en</strong>a floral <strong>que</strong> féu Unió<br />
Democràtica, la realitzada p<strong>el</strong> presid<strong>en</strong>t<br />
<strong>de</strong> la Diputació <strong>de</strong> Tarragona; la institu-<br />
18<br />
cional <strong>que</strong> va fer l’ajuntam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> Cardona,<br />
amb una corona a la tomba d<strong>el</strong>s Ducs<br />
<strong>de</strong> Cardona i una altra al propi rei Jaume;<br />
i, sobretot, la institucional <strong>que</strong> va t<strong>en</strong>ir<br />
lloc a Poblet <strong>el</strong> 30 <strong>de</strong> març últim, amb<br />
l’assistència d<strong>el</strong>s presid<strong>en</strong>ts autonòmics<br />
d’Aragó, Balears, Catalunya i la d<strong>el</strong>egada<br />
<strong>de</strong> València. Va ser transmesa <strong>en</strong> directe<br />
per TV3.<br />
Germandat<br />
La Germandat va pregar p<strong>el</strong>s seus<br />
difunts amb la c<strong>el</strong>ebració d’eucaristies a<br />
Barc<strong>el</strong>ona i a Poblet.<br />
Tal com fem <strong>de</strong>s fa anys, novam<strong>en</strong>t<br />
hem contribuït a l’or<strong>de</strong> cisterc<strong>en</strong>c amb<br />
una beca d’estudis per tal <strong>que</strong> un monjo<br />
d’un monestir amb pocs recursos pugui<br />
participar al curs <strong>de</strong> formació monàstica<br />
<strong>que</strong> es realitza al Col·legi Internacional<br />
<strong>de</strong> sant Bernat a Roma. Esperem <strong>que</strong> per<br />
l’<strong>en</strong>orme importància <strong>que</strong> té per mant<strong>en</strong>ir<br />
la cohesió i la unitat d<strong>el</strong>s valors <strong>de</strong> l’or<strong>de</strong>,<br />
puguem continuar col·laborant-hi.<br />
Com ja és tradició, <strong>el</strong> passat 1 <strong>de</strong><br />
<strong>de</strong>sembre es va realitzar <strong>el</strong> recés d’Adv<strong>en</strong>t.<br />
Després <strong>de</strong> la missa conv<strong>en</strong>tual hi va haver<br />
una conferència d<strong>el</strong> P. Francesc Martínez-<br />
Soria titulada Pessebre o Calvari? Amor d<strong>el</strong><br />
Pare. Després d<strong>el</strong> rés <strong>de</strong> Sexta a la sala<br />
capitular les 90 persones <strong>que</strong> assistir<strong>en</strong> al<br />
recés dinar<strong>en</strong> al refetor junt amb la<br />
comunitat i <strong>en</strong> sil<strong>en</strong>ci. A la tarda hi hagué<br />
una sessió <strong>de</strong> Lectio Divina i la pres<strong>en</strong>tació<br />
d<strong>el</strong>s Com<strong>en</strong>taris a les Antífones <strong>de</strong> la O a<br />
càrrec d<strong>el</strong> P. Abat. S’acabà <strong>el</strong> recés amb la<br />
participació d<strong>el</strong>s assist<strong>en</strong>ts al cant <strong>de</strong> les<br />
primeres vespres d<strong>el</strong> primer dium<strong>en</strong>ge<br />
d’Adv<strong>en</strong>t.<br />
S’ha organitzat també a<strong>que</strong>st any un<br />
curs <strong>de</strong> cant gregorià d<strong>el</strong> 23 al 27 <strong>de</strong> juny<br />
i <strong>el</strong> proper mes <strong>de</strong> juliol d<strong>el</strong> 22 al 29 es<br />
farà una nova edició d<strong>el</strong> curs d’iconografia.<br />
Fundació Poblet<br />
La Fundació continua amb <strong>el</strong> ritme <strong>de</strong>
tres actes anuals. El passat 15 <strong>de</strong> <strong>de</strong>sembre<br />
hi hagué una confer<strong>en</strong>cia a càrrec d<strong>el</strong> Sr.<br />
Raf<strong>el</strong> Jorba titulada Mitjans <strong>de</strong> comunicació,<br />
les noves catedrals emocionals, i <strong>el</strong> darrer 24<br />
<strong>de</strong> maig una ponència a càrrec d<strong>el</strong> s<strong>en</strong>yor<br />
Miqu<strong>el</strong> Caminal sobre les Formes <strong>de</strong><br />
participació a la vida política: <strong>el</strong> cas <strong>de</strong> les<br />
primàries als estats Units.<br />
Com és habitual hi hagué <strong>de</strong>sprés una<br />
taula rodona, <strong>en</strong> ambdós casos mo<strong>de</strong>rada<br />
p<strong>el</strong> prestigiós periodista Lluís Foix i<br />
<strong>de</strong>sprés uns mom<strong>en</strong>ts musicals.<br />
Així, doncs, la Fundació va consolidant<br />
la presència d<strong>el</strong> Monestir <strong>en</strong> l’àmbit <strong>de</strong> la<br />
cultura i l’ètica, posant a disposició <strong>de</strong> la<br />
societat civil <strong>el</strong> monestir i la comunitat <strong>que</strong><br />
l’habita com a refer<strong>en</strong>t i lloc <strong>de</strong> reflexió i<br />
pregària. Aquí volem agrair al doctor<br />
Josep Mª Bricall i al seu equip la seva<br />
<strong>de</strong>dicació i t<strong>en</strong>acitat p<strong>el</strong> <strong>que</strong> avui ja és una<br />
realitat.<br />
Aprofito per convidar tothom a la<br />
propera jornada, <strong>el</strong> proper dissabte, <strong>en</strong><br />
la qual <strong>el</strong> professor Massimo Stanzione<br />
dictarà una conferència sobre <strong>el</strong><br />
“P<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t i la Fe davant <strong>de</strong> l’Evolucionisme”.<br />
Desprès, com sempre, hi<br />
haurà una taula rodona i <strong>el</strong>s mom<strong>en</strong>ts<br />
musicals.<br />
Voldria <strong>de</strong>stacar <strong>que</strong> a<strong>que</strong>sta jornada<br />
serà la clo<strong>en</strong>da <strong>de</strong> l’escola d’estiu sobre<br />
l’evolució <strong>que</strong> versa sobre L’espècie: <strong>de</strong>finir<br />
allò <strong>que</strong> és in<strong>de</strong>finible, organitzada per<br />
l’especialització <strong>en</strong> “Ciència i Filosofia” <strong>de</strong><br />
la Pontifícia Universitat Gregoriana i <strong>el</strong><br />
màster <strong>en</strong> “Ciència i Fe” d<strong>el</strong> pontifici<br />
At<strong>en</strong>eu Regina Apostolorum sota <strong>el</strong> patrocini<br />
d<strong>el</strong> projecte STOQ i <strong>de</strong> la Fundació<br />
Poblet.<br />
És evid<strong>en</strong>t <strong>que</strong> a<strong>que</strong>sta escola d’estiu<br />
al nostre monestir és una gran satisfacció<br />
per a <strong>tots</strong> i fa <strong>que</strong> Poblet estigui assolint<br />
<strong>el</strong> seu paper tant com casa <strong>de</strong> vida<br />
monàstica i alhora, amb r<strong>en</strong>ovat esperit,<br />
<strong>el</strong> seu servei a la cultura i a la ciència.<br />
Volem agrair tot l’esforç <strong>que</strong> <strong>el</strong> P. Lluc<br />
Torcal, prior, ha fet perquè sigui realitat<br />
<strong>el</strong> <strong>que</strong> hem explicat.<br />
Clo<strong>en</strong>da<br />
Fins aquí un ràpid repàs <strong>de</strong> les activitats<br />
<strong>que</strong> han tingut Poblet com esc<strong>en</strong>ari.<br />
<strong>No</strong> <strong>po<strong>de</strong>m</strong> acabar s<strong>en</strong>se <strong>de</strong>stacar<br />
l’<strong>en</strong>orme paper <strong>que</strong> juga la nostra revista<br />
Poblet. Nascuda com un instrum<strong>en</strong>t d’unió<br />
<strong>en</strong>tre la comunitat i <strong>el</strong>s familiars <strong>de</strong> l’or<strong>de</strong>,<br />
ja és a hores d’ara un refer<strong>en</strong>t. Gràcies,<br />
doncs, al doctor Cristòfol-A. Trepat i al<br />
Cons<strong>el</strong>l <strong>de</strong> Redacció p<strong>el</strong> seu treball incansable!<br />
També hem d’esm<strong>en</strong>tar d’una manera<br />
especial la pàgina web d<strong>el</strong> Monestir <strong>que</strong><br />
és actualitzada per la comunitat i on es<br />
pod<strong>en</strong> trobar p<strong>en</strong>jats <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s números <strong>de</strong><br />
les revistes, així com <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s aspectes<br />
r<strong>el</strong>acionats amb <strong>el</strong> monestir. És una forma<br />
important <strong>de</strong> difondre l’espiritualitat<br />
cristiana <strong>en</strong> g<strong>en</strong>eral i la nostra <strong>en</strong> particular.<br />
Val la p<strong>en</strong>a <strong>en</strong>trar-hi sovint.<br />
Aprofitem també per anunciar <strong>que</strong>, <strong>en</strong><br />
tornar <strong>de</strong> vacances, per carta, <strong>el</strong>s<br />
<strong>de</strong>manarem a <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s <strong>que</strong> tinguin correu<br />
<strong>el</strong>ectrònic <strong>que</strong> <strong>en</strong>s <strong>el</strong> facilitin. Ha estat<br />
iniciativa d<strong>el</strong> pare Abat la creació d’un<br />
grup <strong>de</strong> treball format per seglars i monjos<br />
<strong>que</strong> cada setmana facilitarà una petita<br />
reflexió i l’<strong>en</strong>llaç amb <strong>el</strong> web d<strong>el</strong> monestir.<br />
A més, amb qui ho autoritzi, establirem<br />
la comunicació per correu <strong>el</strong>ectrònic amb<br />
<strong>el</strong> conseqü<strong>en</strong>t estalvi <strong>de</strong> seg<strong>el</strong>ls i rapi<strong>de</strong>sa<br />
<strong>en</strong> les comunicacions.<br />
Finalitzem tot <strong>de</strong>manat a Déu <strong>que</strong> <strong>en</strong>s<br />
escolti per tal <strong>que</strong> hi hagi noves vocacions<br />
monàsti<strong>que</strong>s a Poblet i a l’Or<strong>de</strong> i <strong>que</strong><br />
moltes persones <strong>que</strong> se s<strong>en</strong>tin atretes<br />
sinceram<strong>en</strong>t per la nostra espiritualitat s’hi<br />
vulguin incorporar com a familiars<br />
nostres.<br />
Xavier Guinovart<br />
19
Foto: BEDMAR.<br />
20<br />
ELS NOUS GERMANS<br />
En <strong>el</strong> <strong>de</strong>curs <strong>de</strong> l'Assemblea anual, a la Sala Capitular, <strong>el</strong><br />
P. Abat va procedir al ritual d'imposar la medalla <strong>de</strong> la<br />
Germandat als nous germans. En <strong>el</strong> mateix acte se'ls va donar<br />
a cadascun un exemplar <strong>de</strong> la Regla <strong>de</strong> Sant B<strong>en</strong>et, <strong>el</strong> text<br />
fundacional d<strong>el</strong> carisma <strong>de</strong> l'espiritualitat cisterc<strong>en</strong>ca.<br />
Germans <strong>que</strong> van rebre la imposició <strong>de</strong> la medalla,<br />
<strong>el</strong> 28 d juny <strong>de</strong> 2008.<br />
Antonio Bru<strong>que</strong> i Andújar, <strong>de</strong> Tarragona<br />
Josep-Maria Potau i Constantí, <strong>de</strong> Vimbodí<br />
Miqu<strong>el</strong> Mestre i Llop, <strong>de</strong> Cambrils<br />
Salvador <strong>de</strong> Brocà i T<strong>el</strong>la, <strong>de</strong> Tarragona<br />
Jordi Portal i Liaño, <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona<br />
Josep Maria Mallarach i Carrera, d'Olot<br />
Àng<strong>el</strong> Jubete i Com<strong>en</strong>ge, <strong>de</strong> Tàrrega<br />
Lluís Badia i Chancho, <strong>de</strong> Tarragona<br />
Santiago París i Vidal-Ribas, <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona
ESCOLA DE PREGÀRIA<br />
LES COMPLETES EN LA<br />
REGLA DE SANT BENET<br />
Amb a<strong>que</strong>st article posem <strong>el</strong> punt i final a la sèrie <strong>que</strong> vàrem iniciar amb l’hora<br />
<strong>de</strong> Matines i <strong>que</strong> ha resseguit fins avui l’horari habitual d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet. El<br />
text <strong>que</strong> ve a continuació <strong>en</strong>s parla <strong>de</strong> l’hora <strong>de</strong> Completes, pregària <strong>que</strong> clou la<br />
jornada monàstica. Ens <strong>en</strong> parla fra Lluís Solà, monjo <strong>de</strong> Poblet.<br />
Precamur, sancte Domine,<br />
hac nocte nos custodias;<br />
sit nobis in te requies,<br />
quietas horas tribue.<br />
(Himne <strong>de</strong> Completes)<br />
Introducció<br />
El nom <strong>de</strong> la darrera <strong>de</strong> les hores <strong>de</strong><br />
l’Ofici Diví, Completes —d<strong>el</strong> llatí completorium,<br />
completoria—, fa referència a<br />
qu<strong>el</strong>com acabat, perfeccionat, per tant,<br />
completat.<br />
Sant B<strong>en</strong>et inclou a<strong>que</strong>sta hora <strong>de</strong><br />
pregària dins d<strong>el</strong> nombre sagrat <strong>de</strong> set:<br />
Acomplirem a<strong>que</strong>st sagrat nombre <strong>de</strong> set, si<br />
complim les obligacions <strong>de</strong> la nostra servitud a<br />
hora <strong>de</strong> Lau<strong>de</strong>s, Prima, Tèrcia, Sexta, <strong>No</strong>na,<br />
Vespres i Completes (Regla <strong>de</strong> sant B<strong>en</strong>et 16,<br />
2 i 5). L’Ofici <strong>de</strong> Vigílies, p<strong>el</strong> seu caràcter<br />
d’ofici nocturn, no és contemplat dins<br />
d’a<strong>que</strong>st nombre, <strong>que</strong> <strong>en</strong>clou tan sols les<br />
hores diürnes. L’Hora <strong>de</strong> Completes és <strong>el</strong><br />
colofó <strong>de</strong> la jornada distribuïda <strong>en</strong>tre la<br />
lectura i <strong>el</strong> treball, jalonada tota <strong>el</strong>la per<br />
a<strong>que</strong>sts mom<strong>en</strong>ts forts <strong>de</strong> trobada personal<br />
i comunitària amb Déu. Completes és<br />
un d’a<strong>que</strong>sts mom<strong>en</strong>ts forts, i <strong>en</strong> tant <strong>que</strong><br />
és <strong>el</strong> darrer, <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> l’estona <strong>de</strong> lectura<br />
comunitària —lectura <strong>de</strong> la Col·lació—,<br />
Completes marca l’inici d<strong>el</strong> "gran sil<strong>en</strong>ci"<br />
<strong>de</strong> la nit, <strong>el</strong> temps d<strong>el</strong> monjo, temps <strong>de</strong><br />
vigília, d’espera i d’escolta, un sil<strong>en</strong>ci <strong>que</strong><br />
no es pot tr<strong>en</strong>car si no és per una raó greu,<br />
<strong>en</strong> at<strong>en</strong>ció als hostes o per complir un<br />
<strong>en</strong>càrrec <strong>de</strong> l’abat (cf. RB 42, 8-11).<br />
Amb la distribució i organització <strong>de</strong><br />
l’Ofici Diví, sant B<strong>en</strong>et pretén <strong>que</strong> les<br />
anom<strong>en</strong>a<strong>de</strong>s Hores m<strong>en</strong>ors (Prima, Tèrcia,<br />
Sexta i <strong>No</strong>na) facin com <strong>de</strong> mirall <strong>de</strong> la<br />
gran pregària nocturna <strong>de</strong> les Vigílies. En<br />
efecte, <strong>el</strong>s 3 salms <strong>de</strong> cadascuna <strong>de</strong> les 4<br />
hores m<strong>en</strong>ors sum<strong>en</strong> 12, <strong>que</strong> és <strong>el</strong> nombre<br />
<strong>de</strong> salms <strong>de</strong> les Vigílies. L’himne <strong>de</strong> les<br />
hores m<strong>en</strong>ors es troba situat just al principi,<br />
<strong>de</strong>sprés d<strong>el</strong> verset introductori, com a les<br />
Vigílies —a diferència <strong>de</strong> Lau<strong>de</strong>s, Vespres<br />
i Completes, on l’himne <strong>ocupa</strong> la part c<strong>en</strong>tral<br />
<strong>de</strong> l’hora, <strong>de</strong>sprés d<strong>el</strong>s salms. A<strong>que</strong>sta<br />
m<strong>en</strong>a d’assimilació simbòlica, com fa notar<br />
Adalbert <strong>de</strong> Vogüé <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu estudi <strong>de</strong><br />
la Regla b<strong>en</strong>edictina, revesteix un interès<br />
especial, ja <strong>que</strong> <strong>en</strong>s ajuda a p<strong>en</strong>etrar una<br />
mica <strong>en</strong> la teologia <strong>de</strong> l’Ofici Diví <strong>de</strong> sant<br />
B<strong>en</strong>et, <strong>en</strong> <strong>el</strong> s<strong>en</strong>tit <strong>que</strong> <strong>el</strong>l confereix a la<br />
pregària <strong>de</strong> les Hores, <strong>que</strong> no és tant la<br />
santificació d<strong>el</strong> temps com un fer consci<strong>en</strong>t<br />
allò <strong>que</strong> ha <strong>de</strong> ser sempre l’<strong>ocupa</strong>ció pri-<br />
21
mordial i l’actitud fonam<strong>en</strong>tal d<strong>el</strong> monjo:<br />
la pregària incessant, la recerca <strong>de</strong> Déu,<br />
viure a la seva presència. Les Vigílies, un<br />
llarg ofici <strong>de</strong> vetlla i d’espera d<strong>el</strong> Crist, són<br />
<strong>en</strong> realitat <strong>el</strong> retrat d<strong>el</strong> monjo, <strong>el</strong> qui espera,<br />
<strong>el</strong> qui camina cap a la trobada amb <strong>el</strong><br />
Crist <strong>que</strong> ve. Així, les 4 Hores diürnes, com<br />
un ressò d’a<strong>que</strong>sta gran vigília nocturna, li<br />
record<strong>en</strong> al monjo quina ha <strong>de</strong> ser la seva<br />
actitud espiritual bàsica.<br />
Lau<strong>de</strong>s, Vespres i Completes, ja <strong>en</strong>s<br />
n’adonem, <strong>que</strong>d<strong>en</strong> al marge d’a<strong>que</strong>st<br />
quadre simbòlic. Són hores, per tant, <strong>que</strong><br />
t<strong>en</strong><strong>en</strong> importància per <strong>el</strong>les mateixes.<br />
Lau<strong>de</strong>s, a tr<strong>en</strong>c d’alba, amb tot <strong>el</strong> simbolisme<br />
<strong>de</strong> resurrecció <strong>que</strong> té <strong>el</strong> naixem<strong>en</strong>t<br />
d<strong>el</strong> dia i <strong>de</strong> la llum, molt més <strong>en</strong> una<br />
societat <strong>que</strong> viu al ritme natural <strong>de</strong> la<br />
successió d<strong>el</strong> temps, i Vespres, quan apunta<br />
la nit, <strong>en</strong> morir <strong>el</strong> dia, amb <strong>el</strong> simbolisme<br />
<strong>de</strong> la Creu, <strong>de</strong> la mort d<strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor. I Completes<br />
és també una hora especial, <strong>que</strong> prepara<br />
d’alguna manera <strong>el</strong> monjo per al<br />
combat ascètic <strong>de</strong> la nit. A nosaltres se’ns<br />
fa difícil <strong>de</strong> copsar, però <strong>en</strong> temps <strong>de</strong> sant<br />
B<strong>en</strong>et la nit suposa un mom<strong>en</strong>t paorós, un<br />
mom<strong>en</strong>t <strong>de</strong> perill, d’angoixa... <strong>en</strong> <strong>el</strong> qual<br />
cal estar at<strong>en</strong>t, cal vetllar. Completes,<br />
doncs, cobra un s<strong>en</strong>tit molt especial: <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
mom<strong>en</strong>t <strong>de</strong> lliurar-se a la nit, <strong>el</strong> monjo<br />
prega amb confiança <strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor <strong>que</strong> pot<br />
guardar i protegir <strong>el</strong> seu son.<br />
Estructura <strong>de</strong> l’hora<br />
Les completes compr<strong>en</strong>dran la recitació <strong>de</strong><br />
tres salms, <strong>que</strong> s’han <strong>de</strong> dir seguits, s<strong>en</strong>se antífona;<br />
<strong>de</strong>sprés, l’himne d’a<strong>que</strong>sta hora, una lliçó,<br />
<strong>el</strong> verset, <strong>el</strong> Kyrie <strong>el</strong>eison, i es fa <strong>el</strong> comiat amb<br />
la b<strong>en</strong>edicció (RB 17, 9-10).<br />
Sant B<strong>en</strong>et, quan organitza l’hora <strong>de</strong><br />
Completes, opta per una posició<br />
intermèdia, equilibrada, <strong>en</strong>tre l’ofici romà<br />
antic i <strong>el</strong> rec<strong>en</strong>t —contemporani a la Regla.<br />
L’ofici romà es troba <strong>en</strong> un estadi<br />
d’evolució, <strong>de</strong> canvi, m<strong>en</strong>tre dura <strong>el</strong> procés<br />
redaccional <strong>de</strong> la Regla b<strong>en</strong>edictina.<br />
Així, sant B<strong>en</strong>et segueix l’ofici romà<br />
quan opta per tres salms, cada dia <strong>el</strong>s<br />
22<br />
mateixos, a les Completes, i no per salms<br />
difer<strong>en</strong>ts per a cada dia o <strong>en</strong> major nombre.<br />
Són <strong>el</strong>s salms 4, 90 (91) i 133 (134).<br />
Sant B<strong>en</strong>et, <strong>que</strong> prefereix <strong>en</strong> g<strong>en</strong>eral la<br />
salmòdia contínua, pròpia <strong>de</strong> l’ofici<br />
monàstic, <strong>en</strong> algunes ocasions opta per uns<br />
salms específics, <strong>que</strong> consi<strong>de</strong>ra apropiats<br />
per a aqu<strong>el</strong>la hora, d’acord amb l’ofici<br />
basilical romà. És <strong>el</strong> cas, precisam<strong>en</strong>t, <strong>de</strong><br />
Lau<strong>de</strong>s, Vespres i Completes, a<strong>que</strong>stes<br />
hores <strong>que</strong> hem apuntat <strong>que</strong> calia consi<strong>de</strong>rar<br />
com un bloc a part <strong>en</strong> r<strong>el</strong>ació a les<br />
Vigílies i les Hores m<strong>en</strong>ors.<br />
N’exclou, <strong>en</strong> canvi, <strong>el</strong> càntic <strong>de</strong> Simeó<br />
o "Nunc dimittis" (Lc 2, 29-32), propi <strong>de</strong><br />
l’ofici romà tardà, <strong>que</strong>, tanmateix, <strong>de</strong>sprés<br />
<strong>de</strong> la reforma litúrgica d<strong>el</strong> Vaticà II s’ha<br />
incorporat <strong>en</strong> alguns monestirs, com és <strong>el</strong><br />
cas <strong>de</strong> Poblet.<br />
L’estructura <strong>de</strong> les Completes <strong>que</strong>da<br />
així, segons la Regla:<br />
a) Verset introductori: "Deus in<br />
adiutorium meum int<strong>en</strong><strong>de</strong>".<br />
b) Els salms: 4, 90 i 133, <strong>que</strong> es diran<br />
seguits, s<strong>en</strong>se antífona, probablem<strong>en</strong>t sota<br />
un sol glòria, dit al final d<strong>el</strong>s tres salms.<br />
c) L’himne<br />
d) La lectura breu, dita <strong>de</strong> memòria<br />
e) El verset<br />
f) El Kyrie <strong>el</strong>eison<br />
g) La b<strong>en</strong>edicció final<br />
Com<strong>en</strong>tari<br />
a) Els tres salms <strong>de</strong> Completes<br />
Direm qu<strong>el</strong>com d<strong>el</strong>s tres salms <strong>de</strong> les<br />
Completes segons la Regla b<strong>en</strong>edictina. El<br />
salm 4 és un salm <strong>de</strong> David, una súplica, i<br />
pertany a la primera col·lecció <strong>de</strong> salms <strong>de</strong><br />
David d<strong>el</strong> Salteri: la major part <strong>de</strong> salms<br />
<strong>de</strong> David són pregàries <strong>de</strong> súplica.<br />
L’Església, quan prega a<strong>que</strong>sts salms, ho fa<br />
"in persona David", això és, "in persona<br />
Christi", tot assumint <strong>el</strong>s s<strong>en</strong>tim<strong>en</strong>ts d<strong>el</strong><br />
Crist <strong>en</strong> la seva pregària, especialm<strong>en</strong>t la<br />
int<strong>en</strong>sitat i la confiança <strong>en</strong> l’actitud orant.<br />
El salm 4, p<strong>el</strong> seu caràcter <strong>de</strong> pregària nocturna,<br />
ha estat triat expressam<strong>en</strong>t, com hem
dit, per a l’Hora <strong>de</strong> Completes, <strong>de</strong>ixant <strong>de</strong><br />
banda la salmòdia contínua habitual a les<br />
Vigílies i a les Hores m<strong>en</strong>ors. Es clou amb<br />
a<strong>que</strong>st verset: M’adormo <strong>en</strong> pau així <strong>que</strong> em<br />
fico al llit, perquè només tu, S<strong>en</strong>yor, em fas reposar<br />
segur (Sl 4, 9). Segons la lectura literal<br />
original d’a<strong>que</strong>st verset, la pau d<strong>el</strong><br />
S<strong>en</strong>yor és <strong>el</strong> fonam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la seguretat d<strong>el</strong><br />
monjo <strong>en</strong> l’espai t<strong>en</strong>ebrós <strong>de</strong> la nit. Poc<br />
abans, <strong>en</strong>cara, <strong>el</strong> salm havia pregat així:<br />
Reflexioneu <strong>en</strong> <strong>el</strong> vostre cor, tot estant al llit, i<br />
estigueu <strong>en</strong> sil<strong>en</strong>ci (v. 5). La nit, <strong>el</strong> temps d<strong>el</strong><br />
monjo, és un temps propici per a la reflexió<br />
d<strong>el</strong> cor i <strong>el</strong> sil<strong>en</strong>ci, tot això <strong>en</strong> la pau i <strong>en</strong> la<br />
seguretat <strong>que</strong> dóna saber-se adormit als<br />
braços d<strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor.<br />
El salm 90 (91), juntam<strong>en</strong>t amb <strong>el</strong> 91<br />
(92), és un salm d<strong>el</strong>s anom<strong>en</strong>ats orfes, és a<br />
dir, s<strong>en</strong>se títol —la majoria <strong>de</strong> salms port<strong>en</strong><br />
un títol. Això potser <strong>en</strong>s indica <strong>que</strong> es<br />
tracta d<strong>el</strong> pròleg d’una col·lecció <strong>de</strong> salms<br />
[salms 92 (93)-99 (100)] c<strong>en</strong>trada<br />
especialm<strong>en</strong>t <strong>en</strong> la figura d<strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor com<br />
a Rei <strong>de</strong> l’Univers i Rei d’Isra<strong>el</strong>. Es tracta<br />
d’un salm <strong>de</strong> confiança, amb un to no tan<br />
t<strong>en</strong>sat per la súplica ard<strong>en</strong>t <strong>que</strong> trobàvem<br />
<strong>en</strong> l’anterior. David, <strong>el</strong> suplicant, <strong>en</strong>mig <strong>de</strong><br />
les seves dificultats, <strong>en</strong>mig <strong>de</strong> les seves<br />
fragilitats i pecats, ha fet l’apr<strong>en</strong><strong>en</strong>tatge <strong>de</strong><br />
la confiança. El sofrim<strong>en</strong>t, a la Bíblia, és<br />
sempre l’escola <strong>de</strong> la confiança, i és<br />
precisam<strong>en</strong>t a<strong>que</strong>st itinerari espiritual d<strong>el</strong><br />
llibre d<strong>el</strong>s Salms <strong>que</strong> sant B<strong>en</strong>et <strong>en</strong>s convida<br />
a fer nostre: Tu <strong>que</strong> vius a recer <strong>de</strong> l’Altíssim<br />
i fas nit a l’ombra d<strong>el</strong> Totpo<strong>de</strong>rós —com<strong>en</strong>ça<br />
<strong>el</strong> salm 90—, digues al S<strong>en</strong>yor: "Ets la muralla<br />
on m’emparo, <strong>el</strong> meu Déu, <strong>en</strong> qui confio".<br />
(v. 1-2). La referència a la nit, un cop més,<br />
ha estat <strong>de</strong>cisiva per a la tria d’a<strong>que</strong>st salm<br />
per a les Completes.<br />
I, finalm<strong>en</strong>t, <strong>el</strong> salm 133, un salm molt<br />
breu però amb una teologia molt fonda,<br />
sobretot si és vist com <strong>el</strong> coronam<strong>en</strong>t<br />
d’a<strong>que</strong>st brevíssim itinerari <strong>que</strong> <strong>en</strong>s proposa<br />
sant B<strong>en</strong>et a través d<strong>el</strong>s tres salms <strong>de</strong> Completes.<br />
Es tracta d<strong>el</strong> darrer d<strong>el</strong>s anom<strong>en</strong>ats<br />
salms <strong>de</strong> les Puja<strong>de</strong>s o Graduals, 15 salms<br />
(119 [120] - 133 [134]) simbòlics per als<br />
15 graons <strong>de</strong> l’escalinata d’accés al santuari<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> Temple <strong>de</strong> Jerusalem. El salm 133 és<br />
<strong>el</strong> salm <strong>de</strong> la b<strong>en</strong>edicció d<strong>el</strong> qui ha arribat<br />
ja a terme i prega, <strong>de</strong> nit, a la casa d<strong>el</strong><br />
S<strong>en</strong>yor, al Temple, tot cantant les lloances<br />
d<strong>el</strong> Déu <strong>que</strong> és font <strong>de</strong> pau, <strong>de</strong> b<strong>en</strong>edicció,<br />
<strong>de</strong> seguretat i <strong>de</strong> confiança.<br />
Consi<strong>de</strong>rant solam<strong>en</strong>t <strong>el</strong> primer verset<br />
<strong>de</strong> cadascun d<strong>el</strong>s tres salms, resulta evid<strong>en</strong>t<br />
a<strong>que</strong>st itinerari <strong>que</strong> acabo d’exposar: Quan<br />
et crido, respon-me, oh Déu <strong>de</strong> la meva justícia<br />
(salm 4, súplica); Tu, <strong>que</strong> vius a recer <strong>de</strong><br />
l’Altíssim, sojornaràs a l’ombra d<strong>el</strong> Totpo<strong>de</strong>rós<br />
(salm 90, confiança); B<strong>en</strong>eïu <strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor,<br />
vosaltres, serv<strong>en</strong>ts d<strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor (salm 133,<br />
b<strong>en</strong>edicció i lloança).<br />
És, un cop més, l’itinerari <strong>de</strong> David, <strong>el</strong><br />
Messies, l’itinerari <strong>de</strong> Crist, amb qui <strong>el</strong><br />
monjo prega, un itinerari <strong>que</strong> <strong>el</strong> monjo fa<br />
b<strong>en</strong> seu, un itinerari, és clar, espiritual: <strong>en</strong><br />
la pobresa, <strong>en</strong> la limitació, <strong>en</strong> l’angoixa, <strong>el</strong><br />
monjo aprèn a pregar i creix <strong>en</strong> la confiança<br />
i <strong>en</strong> la pau, fins a assolir <strong>el</strong> terme d<strong>el</strong> <strong>de</strong>sig,<br />
tot albirant ja a tocar l’horitzó <strong>de</strong> la lloança<br />
final d<strong>el</strong> salm 150, <strong>el</strong> darrer d<strong>el</strong> Salteri,<br />
anticipat <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st salm 133, també <strong>el</strong><br />
darrer d<strong>el</strong>s salms <strong>de</strong> les Puja<strong>de</strong>s al Temple.<br />
Un itinerari geogràfic simbòlic, <strong>en</strong> tant <strong>que</strong><br />
és l’indicador d’un altre itinerari més<br />
important, espiritual. Com <strong>el</strong> salmista <strong>que</strong><br />
arriba al Temple, lloc <strong>de</strong> b<strong>en</strong>edicció, també<br />
la vocació d<strong>el</strong> monjo és la <strong>de</strong> ser b<strong>en</strong>edicció<br />
al cor d<strong>el</strong> món.<br />
b) L’himne<br />
L’himne, situat al cor mateix <strong>de</strong> l’Ofici,<br />
<strong>de</strong>sprés d<strong>el</strong>s tres salms, és una peça<br />
literària, poètica, <strong>que</strong> sintetitza <strong>el</strong> s<strong>en</strong>tit<br />
teològic <strong>de</strong> la nit, com un temps <strong>de</strong> lluita,<br />
però també d’esperança <strong>en</strong> la llum <strong>que</strong><br />
vindrà amb l’alba a esvair les t<strong>en</strong>ebres <strong>de</strong><br />
la nit. El monjo s’ha <strong>de</strong> caracteritzar per<br />
un gran realisme espiritual. I quan com<strong>en</strong>ça<br />
seriosam<strong>en</strong>t a empr<strong>en</strong>dre a<strong>que</strong>st itinerari<br />
vers <strong>el</strong> Temple, vers la lloança, vers <strong>el</strong> s<strong>en</strong>tit<br />
ple, vers la f<strong>el</strong>icitat, es troba acarat <strong>de</strong> seguida<br />
amb la nit. La nit, temps <strong>de</strong> vetlla,<br />
és també temps <strong>de</strong> combat, <strong>de</strong> temptació,<br />
d’una extrema feblesa per a l’home -p<strong>en</strong>sem<br />
<strong>en</strong> l’obscuritat quasi total <strong>en</strong> què <strong>que</strong>dav<strong>en</strong><br />
23
submergits <strong>el</strong>s nostres avantpassats<br />
medievals, o <strong>el</strong>s contemporanis <strong>de</strong> sant<br />
B<strong>en</strong>et. La pregària <strong>de</strong> Completes, amb <strong>el</strong><br />
seu itinerari <strong>de</strong> confiança i <strong>de</strong> seguritat, vol<br />
foradar a<strong>que</strong>sta t<strong>en</strong>ebra i travessar-la amb<br />
<strong>el</strong> raig <strong>de</strong> l’esperança <strong>en</strong> <strong>el</strong> Ressuscitat,<br />
Aqu<strong>el</strong>l <strong>que</strong> vindrà a l’<strong>en</strong>contre d<strong>el</strong> monjo<br />
a l’alba, <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> la pregària <strong>de</strong> Vigílies,<br />
com <strong>en</strong> altre temps va v<strong>en</strong>ir a l’<strong>en</strong>contre<br />
d<strong>el</strong>s <strong>de</strong>ixebles <strong>que</strong> pescav<strong>en</strong>, <strong>de</strong> nit, al llac<br />
<strong>de</strong> Galilea (cf. Jn 21, 1-14). Els himnes<br />
actuals <strong>de</strong> l’Ofici <strong>de</strong> Completes, <strong>que</strong> dat<strong>en</strong><br />
d<strong>el</strong>s segles V i VI, i <strong>que</strong> potser sant<br />
B<strong>en</strong>et havia cantat: "Te lucis ante<br />
terminum" i "Christe, qui spl<strong>en</strong>dor et dies",<br />
subratll<strong>en</strong> fortam<strong>en</strong>t totes a<strong>que</strong>stes<br />
dim<strong>en</strong>sions, a<strong>que</strong>st dinamisme espiritual<br />
<strong>que</strong>, d<strong>el</strong> cor <strong>de</strong> la nit, <strong>en</strong> l’esperança d’una<br />
nova albada, porta a la contemplació <strong>de</strong> la<br />
Llum espl<strong>en</strong>dorosa d<strong>el</strong> Ressuscitat.<br />
L’himne, d’una gran b<strong>el</strong>lesa, resumeix <strong>el</strong>s<br />
trets principals d<strong>el</strong> s<strong>en</strong>tit <strong>de</strong> la nit per al<br />
monjo: un temps <strong>de</strong> vetlla, <strong>en</strong> <strong>el</strong> qual cal<br />
<strong>de</strong>svetllar la fe <strong>en</strong> Crist, Llum <strong>de</strong> la Llum,<br />
24<br />
Christe, qui, spl<strong>en</strong>dor et dies,<br />
noctis t<strong>en</strong>ebras <strong>de</strong>tegis,<br />
lucis<strong>que</strong> lum<strong>en</strong> cre<strong>de</strong>ris,<br />
lum<strong>en</strong> beatis prædicans,<br />
Precamur, sancte Domine,<br />
hac nocte nos custodias;<br />
sit nobis in te requies,<br />
quietas horas tribue.<br />
Somno si dantur oculi,<br />
cor semper ad te vigilet;<br />
tua<strong>que</strong> <strong>de</strong>xtra protegas<br />
fid<strong>el</strong>es, qui te diligunt.<br />
Def<strong>en</strong>sor noster, aspice,<br />
insidiantes reprime,<br />
guberna tuos famulos,<br />
quos sanguine mercatus es.<br />
Sit, Christe, rex piissime,<br />
tibi Patri<strong>que</strong> gloria,<br />
cum Spiritu Paraclito,<br />
in sempiterna sæcula. Am<strong>en</strong>.<br />
Dia i Espl<strong>en</strong>dor; un temps <strong>de</strong> combat, <strong>de</strong><br />
perill, <strong>de</strong> temptació, <strong>en</strong> <strong>el</strong> qual cal <strong>de</strong>manar<br />
la protecció <strong>de</strong> Déu i revifar la confiança<br />
<strong>en</strong> Ell; un temps <strong>de</strong> <strong>de</strong>scans per al cos i per<br />
a l’esperit.<br />
Segueix <strong>de</strong>sprés, com hem indicat, una<br />
breu lectura <strong>de</strong> l’Escriptura, <strong>que</strong> sant B<strong>en</strong>et<br />
vol <strong>que</strong> es digui <strong>de</strong> memòria, amb un verset<br />
conclusiu. El kyrie <strong>el</strong>eison, i la pregària final<br />
<strong>de</strong> b<strong>en</strong>edicció.<br />
Les Completes <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> la reforma<br />
litúrgica d<strong>el</strong> Vaticà II<br />
L’estructura és ess<strong>en</strong>cialm<strong>en</strong>t la mateixa.<br />
El verset introductori, l’himne —<strong>de</strong>splaçat<br />
ara al com<strong>en</strong>çam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> l’Ofici—, la<br />
salmòdia, la lectura breu seguida d’un<br />
responsori breu, <strong>el</strong> càntic <strong>de</strong> Simeó i la<br />
col·lecta conclusiva. A<strong>que</strong>sts <strong>el</strong>em<strong>en</strong>ts han<br />
estat notablem<strong>en</strong>t <strong>en</strong>riquits: hi ha un salm<br />
difer<strong>en</strong>t per a cada dia <strong>de</strong> la setmana, i<br />
també lectures i col·lectes distintes per a<br />
cada dia. Els salms i <strong>el</strong> càntic <strong>de</strong> Simeó són<br />
cantats o recitats amb antífona.<br />
El càntic <strong>de</strong> Simeó, <strong>que</strong> ja es trobava<br />
<strong>en</strong> la litúrgia romana, és una contemplació<br />
d<strong>el</strong> misteri <strong>de</strong> Crist com a llum <strong>de</strong> les<br />
nacions, glòria i espl<strong>en</strong>dor <strong>de</strong> Déu per a<br />
Isra<strong>el</strong> <strong>el</strong> seu poble. És l’exclamació profètica<br />
<strong>que</strong> sant Lluc posa <strong>en</strong> llavis <strong>de</strong> l’ancià Simeó<br />
<strong>el</strong> dia <strong>en</strong> què l’Infant Jesús és introduït<br />
solemnem<strong>en</strong>t p<strong>el</strong>s seus pares al Temple <strong>de</strong><br />
Jerusalem: Isra<strong>el</strong>, repres<strong>en</strong>tat <strong>en</strong> Simeó,<br />
reconeix a<strong>que</strong>st Infant com a Llum, com a<br />
reflex <strong>de</strong> la glòria <strong>de</strong> Déu, esperança i<br />
salvació d<strong>el</strong> poble. Per a<strong>que</strong>sta tonalitat<br />
adi<strong>en</strong>t, i <strong>en</strong> part per assimilació a les Lau<strong>de</strong>s<br />
i les Vespres, on trobem respectivam<strong>en</strong>t<br />
<strong>el</strong>s càntics evangèlics <strong>de</strong> Zacaries<br />
(B<strong>en</strong>edictus) i <strong>de</strong> Maria (Magnificat), <strong>el</strong><br />
càntic <strong>de</strong> Simeó ha trobat la seva carta <strong>de</strong><br />
ciutadania <strong>en</strong> <strong>el</strong> breu Ofici <strong>de</strong> Completes.<br />
El nou es<strong>que</strong>ma, <strong>en</strong>cara, preveu, just<br />
abans <strong>de</strong> com<strong>en</strong>çar l’Ofici, l’acte p<strong>en</strong>it<strong>en</strong>cial,<br />
amb la recitació d<strong>el</strong> "Jo pecador".<br />
L’hora convida a revisar les actituds i <strong>el</strong>s<br />
actes d<strong>el</strong> dia <strong>que</strong> ja ha passat i a <strong>de</strong>manar<br />
perdó per les negligències comeses.
Les Completes <strong>en</strong> la pràctica actual a<br />
Poblet<br />
A Poblet s’ha adoptat una solució<br />
intermèdia <strong>en</strong>tre l’es<strong>que</strong>ma <strong>de</strong> la Regla<br />
b<strong>en</strong>edictina i <strong>el</strong> <strong>de</strong> la Litúrgia <strong>de</strong> les Hores<br />
o Breviari romà. Després d<strong>el</strong> verset<br />
introductori es canta una versió catalana<br />
<strong>de</strong> l’himne «Te lucis ante terminum», seguida<br />
d<strong>el</strong>s salms 4 i 133 (dilluns, dimecres<br />
i div<strong>en</strong>dres), i d<strong>el</strong> salm 90 (dimarts, dijous,<br />
dissabte i dium<strong>en</strong>ge), salmejats s<strong>en</strong>se antífona.<br />
A<strong>que</strong>sta distribució <strong>de</strong> salms és, <strong>de</strong><br />
fet, l’assignada per la Litúrgia <strong>de</strong> les Hores<br />
a les Completes d<strong>el</strong> dissabte i d<strong>el</strong><br />
dium<strong>en</strong>ge, respectivam<strong>en</strong>t. En la pràctica<br />
actual <strong>de</strong> Poblet es perd, doncs, tot <strong>el</strong> s<strong>en</strong>tit<br />
<strong>que</strong> abans hem <strong>de</strong>scrit <strong>de</strong> l’itinerari <strong>que</strong> va<br />
<strong>de</strong>s <strong>de</strong> la súplica, passant per la confiança,<br />
fins a assolir <strong>el</strong> goig <strong>de</strong> la b<strong>en</strong>edicció.<br />
Després d<strong>el</strong>s salms es recita una breu<br />
lectura <strong>de</strong> Jeremies (14, 9), <strong>que</strong> la Litúrgia<br />
<strong>de</strong> les Hores assigna a les Completes d<strong>el</strong><br />
div<strong>en</strong>dres, un verset, <strong>el</strong> càntic <strong>de</strong> Simeó,<br />
amb antífona, <strong>el</strong> Kyrie <strong>el</strong>eison i l’oració fi-<br />
nal, sempre la mateixa, seguida <strong>de</strong> la<br />
b<strong>en</strong>edicció.<br />
Com ja és prou sabut, al final <strong>de</strong> les<br />
Completes, és costum d<strong>el</strong> Cister cantar<br />
cada dia l’antífona mariana "Salve Regina",<br />
amb <strong>el</strong> to solemne, com a darrera pregària<br />
a la Mare <strong>de</strong> Déu. La versió cisterc<strong>en</strong>ca<br />
d’a<strong>que</strong>sta antífona —fruit <strong>de</strong> la correcció<br />
a què <strong>el</strong>s primers cisterc<strong>en</strong>cs var<strong>en</strong><br />
sotmetre <strong>el</strong> repertori gregorià— s’aparta <strong>de</strong><br />
la sobrietat solemne <strong>de</strong> la Salve romana,<br />
cantada <strong>en</strong>cara actualm<strong>en</strong>t <strong>en</strong> l’Ofici<br />
monàstic b<strong>en</strong>edictí, tot f<strong>en</strong>t una notable<br />
concessió al s<strong>en</strong>tim<strong>en</strong>talisme, <strong>que</strong> fa augurar<br />
un nou estil <strong>de</strong> <strong>de</strong>voció a la Mare <strong>de</strong><br />
Déu.<br />
A Poblet <strong>el</strong> cant <strong>de</strong> la Salve pr<strong>en</strong> <strong>en</strong>cara<br />
un to afegit <strong>de</strong> romanticisme amb<br />
l’<strong>en</strong>cesa ritual d<strong>el</strong>s tres ciris damunt l’altar<br />
<strong>que</strong> evo<strong>que</strong>n una antiga tradició refer<strong>en</strong>t a<br />
les tres principals cap<strong>el</strong>les pobletanes: Santa<br />
Maria, Sant Esteve i Santa Caterina.<br />
La Litúrgia <strong>de</strong> les Hores, i també l’Ofici<br />
b<strong>en</strong>edictí, preveu unes antífones marianes,<br />
<strong>en</strong>tre les quals es troba la Salve, <strong>que</strong> van<br />
variant segons <strong>el</strong>s temps litúrgics, i <strong>que</strong> al<br />
Cister se sol<strong>en</strong> cantar <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> Vespres,<br />
reservant sempre la Salve per a la fi <strong>de</strong><br />
Completes.<br />
Conclusió<br />
Arribats al final d’a<strong>que</strong>st recorregut, cal<br />
fer notar un cop més la cura <strong>de</strong> sant B<strong>en</strong>et<br />
<strong>en</strong> la «planificació» fins <strong>de</strong> la darrera, la<br />
més simple <strong>de</strong> les Hores <strong>de</strong> l’Ofici Diví.<br />
La nit, a<strong>que</strong>st espai <strong>de</strong> <strong>de</strong>scans, però també<br />
<strong>de</strong> vetlla, transcorrerà per al monjo <strong>en</strong>tre<br />
a<strong>que</strong>sts dos punts d’inflexió: la confiança,<br />
expressada <strong>en</strong> <strong>el</strong>s salms <strong>de</strong> Completes, i la<br />
t<strong>en</strong>sió joiosa i esperançada <strong>de</strong> la vinguda<br />
d<strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor Ressuscitat, projectada <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
llarg Ofici nocturn <strong>de</strong> Vigílies seguit d<strong>el</strong><br />
<strong>de</strong> Lau<strong>de</strong>s, a tr<strong>en</strong>c <strong>de</strong> dia.<br />
Lluís Solà<br />
25
Foto: BEDMAR.<br />
En <strong>el</strong> text <strong>que</strong> ve a continuació<br />
<strong>el</strong> germà Josep-Joan Badia, monjo<br />
d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Montserrat, <strong>en</strong>s<br />
parla <strong>de</strong> la participació i <strong>el</strong> diàleg<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> monestir segons la Regla <strong>de</strong><br />
sant B<strong>en</strong>et. Els monestirs b<strong>en</strong>edictins podri<strong>en</strong> ser, <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st s<strong>en</strong>tit, un bon mod<strong>el</strong> per<br />
avançar i aprofundir <strong>en</strong> <strong>el</strong> sis<strong>tema</strong> <strong>de</strong> govern <strong>de</strong> l’Església d’una banda i, <strong>de</strong> l’altra,<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> <strong>de</strong> la societat.<br />
Les nostres societats mo<strong>de</strong>rnes<br />
promou<strong>en</strong> i <strong>de</strong>f<strong>en</strong>s<strong>en</strong> <strong>el</strong> dret <strong>de</strong> l’individu<br />
a la participació i a la coresponsabilitat.<br />
En <strong>el</strong>s camps social, cultural i<br />
polític broll<strong>en</strong> la creació <strong>de</strong> fòrums, <strong>de</strong><br />
llocs <strong>de</strong> diàleg, <strong>de</strong> <strong>de</strong>bat, <strong>de</strong> manifestació<br />
<strong>de</strong> postures; àmbits parlam<strong>en</strong>taris,<br />
d’opinió i <strong>de</strong> repres<strong>en</strong>tació. A<strong>que</strong>st <strong>de</strong>sig<br />
troba ressò <strong>en</strong> <strong>el</strong>s mitjans <strong>de</strong> comunicació,<br />
<strong>en</strong> la xarxa internauta, servint-se<br />
<strong>de</strong> les noves tecnologies <strong>que</strong> possibilit<strong>en</strong><br />
l’intercanvi, la contribució, la interv<strong>en</strong>ció<br />
i la cooperació <strong>de</strong> la persona, sigui a<br />
escala individual o corporativa, <strong>en</strong> <strong>el</strong>s<br />
diversos marcs <strong>que</strong> l’<strong>en</strong>volt<strong>en</strong>.<br />
L’experiència és positiva i interessant.<br />
Pres<strong>en</strong>ta un camp obert <strong>que</strong> pot donar<br />
per a molt i <strong>que</strong> no convé restringir, p<strong>el</strong><br />
bé <strong>de</strong> la mateixa societat i d<strong>el</strong>s qui la<br />
26<br />
LA COMUNITAT<br />
MONÀSTICA, ESPAI DE<br />
PARTICIPACIÓ I<br />
CORRESPONSABILITAT<br />
formem. També t<strong>en</strong>im prova d<strong>el</strong> vessant<br />
més negatiu: no sempre <strong>el</strong> diàleg és<br />
fructífer, <strong>el</strong>s <strong>de</strong>bats pod<strong>en</strong> transformarse<br />
<strong>en</strong> discussions t<strong>en</strong>ses i <strong>el</strong>s interessos<br />
partidaris pod<strong>en</strong> limitar o direccionar<br />
l’opinió vers uns objectius ina<strong>de</strong>quats o<br />
disfressats d’argum<strong>en</strong>ts <strong>que</strong> amagu<strong>en</strong> llur<br />
falsedat (<strong>el</strong> discurs <strong>de</strong>magògic <strong>en</strong> seria<br />
un exemple).<br />
La societat monàstica<br />
El monestir és també una societat, <strong>de</strong><br />
caire r<strong>el</strong>igiós i familiar. Una societat <strong>que</strong><br />
es <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupa <strong>en</strong> <strong>el</strong> marc d’unes<br />
normes, d’una tradició i d’una jerarquia<br />
<strong>de</strong> valors. Una família <strong>que</strong> afronta la<br />
t<strong>en</strong>sió <strong>de</strong> la construcció diària <strong>de</strong> l’àmbit<br />
<strong>de</strong> convivència <strong>en</strong>tre persones diverses<br />
<strong>en</strong> edat, m<strong>en</strong>talitat, orig<strong>en</strong>, cultura, s<strong>en</strong>-
sibilitat, temperam<strong>en</strong>t, etc. El tret vocacional<br />
—una lliure opció <strong>de</strong> vida, com<br />
a resposta a una crida prèvia— no dilueix<br />
les diferències, altram<strong>en</strong>t promou<br />
<strong>que</strong> apareguin i, bo i palesant-les, <strong>que</strong><br />
calgui respondre-hi.<br />
Sant B<strong>en</strong>et, quan al s. VI <strong>de</strong>ci<strong>de</strong>ix donar<br />
forma a un tipus concret <strong>de</strong> vida<br />
monàstica, seguint una tradició anterior1<br />
, té pres<strong>en</strong>t la participació i la<br />
responsabilitat comparti<strong>de</strong>s d<strong>el</strong>s monjos<br />
a fer comunitat. Allò <strong>que</strong> per a la nostra<br />
societat comporta un signe <strong>de</strong> mo<strong>de</strong>rnitat<br />
ja ho trobem recollit <strong>en</strong> la Regla<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong> Pare <strong>de</strong> monjos escriu.<br />
El capítol III <strong>de</strong> la Regla<br />
Posem l’at<strong>en</strong>ció <strong>en</strong> <strong>el</strong> capítol III <strong>de</strong> la<br />
Regla b<strong>en</strong>edictina: Sempre <strong>que</strong> hi hagi algun<br />
afer important al monestir, <strong>que</strong> l’abat convoqui<br />
tota la comunitat i exposi <strong>el</strong>l mateix <strong>de</strong> què es<br />
tracta (v.1). Convocar <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s germans.<br />
Una convocatòria informativa amb una<br />
finalitat primordial: possibilitar la<br />
participació <strong>de</strong> <strong>tots</strong> <strong>en</strong> <strong>el</strong> govern d<strong>el</strong><br />
monestir. I convé subratllar <strong>que</strong> a<strong>que</strong>sta<br />
convocatòria afecta <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s germans,<br />
s<strong>en</strong>se distinció <strong>de</strong> rang o condició; cal<br />
<strong>que</strong> hi siguin <strong>tots</strong> <strong>de</strong> manera igualitària2 .<br />
Una participació activa i coresponsable;<br />
ningú no n’és exclòs, <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s parers<br />
conv<strong>en</strong><strong>en</strong> i, per tant, cal <strong>que</strong> s’expressin<br />
i escoltar-los: diem <strong>de</strong> cridar-los <strong>tots</strong> a cons<strong>el</strong>l,<br />
perquè sovint <strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor rev<strong>el</strong>a al més jove allò<br />
<strong>que</strong> és millor (v.3).<br />
Pot <strong>de</strong>duir-se llavors <strong>que</strong> la comunitat<br />
monàstica segons St. B<strong>en</strong>et és <strong>de</strong>mocràtica?<br />
Dep<strong>en</strong>drà <strong>de</strong> què <strong>en</strong>t<strong>en</strong>guem<br />
per <strong>de</strong>mocràcia. Els grans autors<br />
clàssics, especialm<strong>en</strong>t <strong>el</strong>s p<strong>en</strong>sadors<br />
grecs, <strong>en</strong> <strong>de</strong>finir la <strong>de</strong>mocràcia com una<br />
forma <strong>de</strong> govern <strong>en</strong> què <strong>el</strong> mateix poble<br />
exerceix la sobirania política, <strong>de</strong>ixav<strong>en</strong><br />
veure <strong>el</strong>s seus temors davant l’influx<br />
indiscret <strong>de</strong> les masses o majories 3 . El<br />
p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t mo<strong>de</strong>rn <strong>en</strong>tén <strong>que</strong> una<br />
<strong>de</strong>mocràcia, perquè funcioni bé,<br />
pressuposa la maduresa política i la<br />
capacitat <strong>de</strong> judici d<strong>el</strong>s seus ciutadans i,<br />
a més, la disposició a sotmetre <strong>el</strong>s<br />
interessos propis a les exigències d<strong>el</strong> bé<br />
comú. Les <strong>de</strong>cisions preses <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st<br />
àmbit cal <strong>que</strong> siguin reconegu<strong>de</strong>s per<br />
<strong>tots</strong> com a obligatòries, ja <strong>que</strong> la<br />
<strong>de</strong>mocràcia conce<strong>de</strong>ix l’exercici <strong>de</strong><br />
l’autoritat legítima a qui la governa, cosa<br />
<strong>que</strong> no significa una garantia absoluta<br />
contra la injustícia o l’error 4 . Repr<strong>en</strong>em<br />
<strong>el</strong> text <strong>de</strong> la Regla, <strong>que</strong> escriu seguidam<strong>en</strong>t:<br />
Escoltat <strong>el</strong> cons<strong>el</strong>l d<strong>el</strong>s germans, <strong>que</strong><br />
(l’Abat) s’ho p<strong>en</strong>si i faci <strong>el</strong> <strong>que</strong> cregui més<br />
conv<strong>en</strong>i<strong>en</strong>t (v.2). Qui governa (l’Abat) escolta<br />
i, discernint <strong>el</strong> <strong>que</strong> consi<strong>de</strong>ra més<br />
adi<strong>en</strong>t, <strong>de</strong>ci<strong>de</strong>ix. Cal aclarir <strong>que</strong> no<br />
sempre serà així; hi ha alguns mom<strong>en</strong>ts<br />
<strong>en</strong> què la <strong>de</strong>cisió passa per una votació<br />
<strong>en</strong> la qual s’imposa la majoria simple,<br />
com pot ser <strong>en</strong> l’<strong>el</strong>ecció <strong>de</strong> l’Abat (RB<br />
64,1) i <strong>en</strong> l’admissió <strong>de</strong> candidats al<br />
monestir (RB 58). Sorprèn la luci<strong>de</strong>sa<br />
amb què B<strong>en</strong>et és consci<strong>en</strong>t d’a<strong>que</strong>sta<br />
necessària maduresa <strong>de</strong> judici i <strong>de</strong> la<br />
valoració <strong>de</strong> les exigències d<strong>el</strong> bé comú:<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong>s germans donin <strong>el</strong> cons<strong>el</strong>l amb tota<br />
humilitat i submissió, i <strong>que</strong> no gosin <strong>de</strong>f<strong>en</strong>sar<br />
amb arrogància <strong>el</strong> seu propi parer (...) i <strong>tots</strong><br />
obeiran <strong>en</strong> allò <strong>que</strong> <strong>el</strong>l (l’Abat) haurà judicat<br />
més profitós. Però, així com correspon als<br />
<strong>de</strong>ixebles d’obeir (...) també pertoca a <strong>el</strong>l <strong>de</strong><br />
1 El costum <strong>de</strong> convocar <strong>el</strong>s germans per a tractar sobre la vida <strong>de</strong> la comunitat <strong>el</strong> trobem anteriorm<strong>en</strong>t a St. B<strong>en</strong>et a:<br />
Regla <strong>de</strong> la Comunitat <strong>de</strong> Qumram (1QS) 6,3; 6,8-13. Regla <strong>de</strong> Pacomi (RP) Prefaci,7-8; I,59. Sant Agustí Regla Cons<strong>en</strong>soria<br />
(RCon) 1,3. Segona Regla d<strong>el</strong>s Pares (2RP) 12. Regla d<strong>el</strong> Mestre (RM) 2,41-50. Cànons monàstics rabul<strong>en</strong>sis (CR) 23.<br />
Posteriorm<strong>en</strong>t a RB: Constitucions cartoixanes (CCe) 37,1-3. Regla d<strong>el</strong> Carm<strong>el</strong>-Albertina (Ca) 2.2; 7.1. Regla <strong>de</strong> Grandmont<br />
(RG) 60,1.<br />
2 També a RB 2,16-22. CR 31,32. Sant Agustí Regla ad Servos Dei (RS) III,3-5. Regla d<strong>el</strong>s Quatre Pares (RIVP) II,8; V, 11-<br />
14. Regla <strong>de</strong> Cesari d’Arles (RC) 20,5-4.<br />
3 Plató Diàlegs- Diàleg <strong>en</strong>tre Sòcrates i Critó 45c-48d. Aristòtil Ètica Nicoma<strong>que</strong>a I, 1094b. Política III 7, 1279a.; V 9, 1310a.<br />
4 Kerber, Walter. Diccionario <strong>de</strong> Filosofía. Her<strong>de</strong>r 1983 (síntesi i bibliografia d<strong>el</strong> concepte <strong>de</strong>mocràcia).<br />
27
disposar-ho tot amb s<strong>en</strong>y i amb justícia (vv.4-<br />
6) 5<br />
El diàleg no sempre és fàcil: cal<br />
vèncer l’orgull, l’amor propi, la fixació<br />
m<strong>en</strong>tal, cal superar les pors i <strong>el</strong>s<br />
conflictes interns <strong>que</strong> <strong>en</strong> tota persona,<br />
també <strong>en</strong> <strong>el</strong> monjo, lluit<strong>en</strong>, apareix<strong>en</strong> i<br />
<strong>de</strong>svetll<strong>en</strong> crisis interiors. La coresponsabilitat<br />
podrà donar-se <strong>en</strong> la mesura <strong>que</strong><br />
hom no es <strong>de</strong>ixi arrossegar per a<strong>que</strong>sts<br />
esculls. Cal una gran dosi <strong>de</strong> g<strong>en</strong>erositat,<br />
<strong>de</strong> reconeixem<strong>en</strong>t d<strong>el</strong>s altres; per això<br />
B<strong>en</strong>et exhorta <strong>el</strong>s seus monjos tot di<strong>en</strong>tlos:<br />
<strong>que</strong> ningú al monestir no segueixi <strong>el</strong> voler<br />
d<strong>el</strong> seu propi cor, ni s’atreveixi a disputar amb<br />
<strong>el</strong> seu abat <strong>de</strong>scaradam<strong>en</strong>t ni fora d<strong>el</strong> monestir<br />
(vv.8-9) 6 . Aquí s’hi juga l’esperit fratern,<br />
<strong>el</strong> do <strong>de</strong> la família; no n’hi ha prou <strong>de</strong><br />
viure <strong>en</strong> comú, cal s<strong>en</strong>tir <strong>en</strong> comú. Un<br />
s<strong>en</strong>tir i saber-se <strong>tots</strong> amb <strong>tots</strong> compartint<br />
la realitat comunitària i l’exigència <strong>de</strong><br />
fer-ne un lloc realm<strong>en</strong>t social, <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
s<strong>en</strong>tit <strong>que</strong> <strong>tots</strong> s’hi trobin acollits,<br />
respectats, reconeguts i valorats, <strong>el</strong>s uns<br />
i als altres. A<strong>que</strong>st és <strong>el</strong> tarannà familiar<br />
<strong>que</strong> B<strong>en</strong>et vol <strong>que</strong> es visqui <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
monestir7 .<br />
El govern d<strong>el</strong> monestir: una aportació<br />
a la societat<br />
La revisió, breu, d’a<strong>que</strong>st tercer<br />
capítol <strong>de</strong> la Regla b<strong>en</strong>edictina pot<br />
oferir una aportació a la societat <strong>que</strong> <strong>en</strong>s<br />
<strong>en</strong>volta i <strong>de</strong> la qual som part. Una<br />
aportació viscuda i testimoniada <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
pas d<strong>el</strong> segles, malgrat les adaptacions i<br />
contextualitzacions necessàries <strong>en</strong> cada<br />
època, <strong>que</strong> la fa creïble, veritable.<br />
Les comunitats monàsti<strong>que</strong>s <strong>que</strong><br />
28<br />
viu<strong>en</strong> segons la Regla <strong>de</strong> St. B<strong>en</strong>et<br />
mostr<strong>en</strong> <strong>que</strong> és viable i té s<strong>en</strong>tit continuar<br />
treballant i esforçant-nos <strong>en</strong><br />
a<strong>que</strong>sta realitat, <strong>que</strong> a vega<strong>de</strong>s sembla<br />
una utopia, <strong>de</strong> promoure la participació<br />
i la coresponsabilitat <strong>de</strong> tothom <strong>en</strong> la<br />
societat. Que és complex, ho sabem<br />
prou bé <strong>el</strong>s qui vivim <strong>en</strong> comunitat;<br />
també t<strong>en</strong>im la certesa viscuda <strong>que</strong><br />
esforçar-s’hi no és temps perdut, fins al<br />
punt <strong>que</strong> quan no ha estat així <strong>en</strong> la<br />
nostra realitat monàstica, la nostra<br />
id<strong>en</strong>titat <strong>de</strong> monjos se n’ha ress<strong>en</strong>tit.<br />
Sovint s<strong>en</strong>tim a dir <strong>que</strong> a l’Església la<br />
participació és limitada i <strong>que</strong> la<br />
coresponsabilitat <strong>està</strong> molt minvada<br />
(caldria un estudi aprofundit d’a<strong>que</strong>st<br />
<strong>tema</strong>). Qui <strong>de</strong>f<strong>en</strong>sa a<strong>que</strong>sta tesi oblida<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong>s monestirs <strong>que</strong> viu<strong>en</strong> segons la<br />
Regla <strong>de</strong> St. B<strong>en</strong>et t<strong>en</strong><strong>en</strong> com a part integrant<br />
<strong>de</strong> la seva id<strong>en</strong>titat la participació<br />
i la coresponsabilitat, i <strong>el</strong>les també conform<strong>en</strong><br />
l’Església, i dins l’Església són<br />
promotors d’a<strong>que</strong>sts valors per l’aportació<br />
<strong>de</strong> llur mateix estil <strong>de</strong> vida.<br />
Els monestirs <strong>po<strong>de</strong>m</strong> apr<strong>en</strong>dre’n<br />
molt, <strong>de</strong> la nostra societat, <strong>en</strong> <strong>el</strong> s<strong>en</strong>tit<br />
<strong>de</strong> no <strong>de</strong>ixar d’aprofundir i avançar <strong>en</strong><br />
a<strong>que</strong>sts valors <strong>que</strong> <strong>en</strong>s ajud<strong>en</strong> a ser<br />
família, i família fraterna. La societat pot<br />
trobar <strong>en</strong> les nostres comunitats una<br />
escola on apr<strong>en</strong>dre la importància <strong>de</strong><br />
saber promoure <strong>el</strong> respecte, <strong>el</strong> diàleg<br />
serè, la recerca d<strong>el</strong> bé comú, <strong>en</strong> l’exercici<br />
lliure <strong>de</strong> la participació i <strong>de</strong> la<br />
coresponsabilitat per part <strong>de</strong> <strong>tots</strong> <strong>en</strong> la<br />
societat8 .<br />
Josep-Joan Badia<br />
5 La prudència <strong>de</strong> l’Abat també a RB 63,2; 64,17-19.<br />
6 Sobre cercar l’interès comú per damunt d<strong>el</strong> propi: RB 72,7. 1QS V,4. RIVP 2,23,33; 3,20. RG 2,1-3.<br />
7 També a RB 34,2; 63,10; 71,1; 72, 4-6.8. Crear una comunitat <strong>de</strong> caritat i acollida fraterna forma part <strong>de</strong> la id<strong>en</strong>titat<br />
monàstica <strong>de</strong>s d<strong>el</strong>s oríg<strong>en</strong>s: 1QS II,24-25; V,26; VIII,2. Regla St. Basili (Rba) 39; 64; 177. RP IV, 3. RS I,2.8; V,1; VI, 1-<br />
2. RIVP I,8. 2RP 4-5. RC 21,6; 26,1; 33,6. RM III, 28-31.<br />
8 Po<strong>de</strong>u trobar altres com<strong>en</strong>taris al capítol III <strong>de</strong> la RB a:<br />
- JUST, Cassià Ma. Regla <strong>de</strong> Sant B<strong>en</strong>et amb glosses per a una r<strong>el</strong>ectura. Montserrat 2007.<br />
- VOGÜE, Adalbert <strong>de</strong>. Regla <strong>de</strong> San B<strong>en</strong>ito, com<strong>en</strong>tario doctrinal y espiritual. Zamora 1985.<br />
- CHITTISTER, Joan. La Regla <strong>de</strong> S. B<strong>en</strong>ito: vocación <strong>de</strong> eternidad. Santan<strong>de</strong>r 2003.
LES CIÈNCIES I LA FE CRISTIANA<br />
QÜESTIONS DE<br />
MECÀNICA QUÀNTICA (II)<br />
Una visió d<strong>el</strong> món <strong>en</strong> <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupam<strong>en</strong>t<br />
Com ja vam anunciar <strong>en</strong> <strong>el</strong> POBLET anterior, al llarg <strong>de</strong> dos o tres articles<br />
d’a<strong>que</strong>sta secció sobre les r<strong>el</strong>acions <strong>en</strong>tre la fe i <strong>el</strong> p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t ci<strong>en</strong>tífic, reflexionarem<br />
sobre la teoria anom<strong>en</strong>ada mecànica quàntica. En l’edició d’avui, <strong>de</strong> la mà d<strong>el</strong> P.<br />
Lluc M. Torcal, monjo i prior <strong>de</strong> Poblet, <strong>en</strong>s <strong>en</strong>dinsarem <strong>en</strong> <strong>el</strong>s principis <strong>que</strong> regul<strong>en</strong><br />
a<strong>que</strong>sta teoria, tot esperant d’arribar al <strong>de</strong>s<strong>en</strong>llaç interpretatiu final <strong>en</strong> la propera<br />
edició.<br />
Segon movim<strong>en</strong>t: <strong>el</strong>s principis<br />
En l’edició anterior <strong>de</strong> POBLET vam<br />
iniciar a<strong>que</strong>st article, <strong>que</strong> pretén <strong>en</strong>cara<br />
continuar <strong>en</strong> una nova edició, i <strong>el</strong> vam<br />
<strong>de</strong>ixar parlant-nos d<strong>el</strong> postulat quàntic.<br />
En la pres<strong>en</strong>t edició, mirarem d’explicar<br />
<strong>el</strong>s altres principis <strong>que</strong> regeix<strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta<br />
teoria ci<strong>en</strong>tífica tan intrigant, tot<br />
com<strong>en</strong>çant a<strong>que</strong>sta exposició per<br />
l’anom<strong>en</strong>at Principi d’in<strong>de</strong>terminació.<br />
El Principi d’in<strong>de</strong>terminació<br />
El fet <strong>que</strong> <strong>en</strong> física microscòpica fos<br />
vàlid un criteri <strong>de</strong> quantificació <strong>de</strong> la<br />
matèria (postulat quàntic), introduí una<br />
nova perspectiva <strong>en</strong> la filosofia <strong>de</strong> la<br />
naturalesa associada a la ciència mo<strong>de</strong>rna:<br />
<strong>el</strong> postulat quàntic feia caure la visió<br />
<strong>de</strong>terminista <strong>de</strong> la naturalesa, dominant<br />
fins aleshores, basada <strong>en</strong> la mecànica i<br />
lligada <strong>en</strong> darrer terme a la suposició<br />
<strong>que</strong> la precisió <strong>en</strong> la mesura <strong>de</strong> les<br />
magnituds físi<strong>que</strong>s podia ser increm<strong>en</strong>tada<br />
a voluntat i, per tant, <strong>en</strong> <strong>el</strong> límit<br />
reduir l’error <strong>de</strong> medició a zero per<br />
principi.<br />
La segona revolució conceptual,<br />
subsegü<strong>en</strong>t a la introducció d<strong>el</strong> postulat<br />
quàntic, fou la <strong>de</strong>finició l’any 1927, per<br />
part <strong>de</strong> W. Heis<strong>en</strong>berg (1901-1976)<br />
d’un nou axioma <strong>que</strong> distingia la nova<br />
mecànica <strong>de</strong> la v<strong>el</strong>la: <strong>el</strong> principi d’in<strong>de</strong>terminació.<br />
Per a po<strong>de</strong>r il·lustrar a<strong>que</strong>st<br />
principi, Heis<strong>en</strong>berg va diss<strong>en</strong>yar un<br />
experim<strong>en</strong>t i<strong>de</strong>al.<br />
Imaginem <strong>que</strong> volem calcular la<br />
posició d’un cos, com ara la d’un <strong>el</strong>ectró<br />
al voltant d<strong>el</strong> nucli. La llum mitjançant<br />
la qual hem d’il·luminar la posició d<strong>el</strong><br />
cos per a <strong>de</strong>tectar-lo modificarà la seva<br />
quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t1 t<strong>en</strong>int <strong>en</strong><br />
compte <strong>el</strong> Postulat <strong>de</strong> quantificació. És<br />
a dir, ess<strong>en</strong>t l’<strong>en</strong>ergia una quantitat<br />
quantificada (postulat quàntic), la<br />
modificació <strong>que</strong> produirà <strong>en</strong> la quantitat<br />
<strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> cos serà necessàriam<strong>en</strong>t<br />
proporcional a a<strong>que</strong>sta <strong>en</strong>ergia<br />
i, per tant, hi haurà sempre una im-<br />
1 La quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t és aqu<strong>el</strong>la magnitud física <strong>que</strong> r<strong>el</strong>aciona la v<strong>el</strong>ocitat d’un cos i la seva massa. Per <strong>en</strong>t<strong>en</strong>dre <strong>de</strong><br />
què es tracta, és la magnitud <strong>que</strong> <strong>en</strong>s indica <strong>que</strong> <strong>en</strong> un xoc <strong>en</strong>cara <strong>que</strong> hi hagi poca massa però molta v<strong>el</strong>ocitat o bé poca<br />
v<strong>el</strong>ocitat però molta massa, les conseqüències d<strong>el</strong> xoc seran <strong>de</strong>vastadores <strong>en</strong> ambdós casos; m<strong>en</strong>tre <strong>que</strong> amb poca massa i<br />
poca v<strong>el</strong>ocitat alhora, <strong>el</strong> xoc potser serà més suau.<br />
29
precisió <strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta quantitat <strong>de</strong><br />
movim<strong>en</strong>t. Si es vol evitar a<strong>que</strong>sta<br />
imprecisió <strong>en</strong> la quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t,<br />
hauríem d’il·luminar amb m<strong>en</strong>or<br />
freqüència d<strong>el</strong> cos i per tant obtindrem<br />
una imprecisió <strong>en</strong> la posició. A<strong>que</strong>stes<br />
imprecisions no podran ser mai inferiors<br />
a la constant <strong>de</strong> Plank (h). Per això, la<br />
formulació més simple i més coneguda<br />
d’a<strong>que</strong>st principi indica <strong>que</strong> no és<br />
possible <strong>de</strong>terminar amb total precisió<br />
la posició i la quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t<br />
d’un cos físic al mateix temps.<br />
D’una manera més g<strong>en</strong>eral, <strong>el</strong><br />
Principi d’in<strong>de</strong>terminació indica <strong>que</strong> per<br />
a cada par<strong>el</strong>l <strong>de</strong> variables conjuga<strong>de</strong>s,<br />
<strong>el</strong> producte <strong>de</strong> les incerteses <strong>en</strong>tre<br />
ambdues no pot ser m<strong>en</strong>or <strong>que</strong> un valor<br />
donat per les seves respectives r<strong>el</strong>acions<br />
d’incertesa. Les r<strong>el</strong>acions d’incertesa<br />
estableix<strong>en</strong> <strong>el</strong> màxim <strong>de</strong> certesa possible<br />
<strong>en</strong> la mesura <strong>de</strong> dues variables conjuga<strong>de</strong>s.<br />
Les variables conjuga<strong>de</strong>s, com la<br />
posició i la quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t o<br />
l’<strong>en</strong>ergia i <strong>el</strong> temps, són importants per<br />
a conèixer l’estat complet d<strong>el</strong> sis<strong>tema</strong>.<br />
El principi fou anunciat per Heis<strong>en</strong>berg<br />
<strong>en</strong> 1927 <strong>de</strong>sprés d’un exam<strong>en</strong> crític <strong>de</strong><br />
les operacions <strong>de</strong> mesura <strong>de</strong> les variables<br />
<strong>de</strong> la posició i la quantitat <strong>de</strong><br />
movim<strong>en</strong>t.<br />
De l’exemple il·lustrat més amunt, es<br />
comprèn perquè <strong>el</strong> Principi d’in<strong>de</strong>terminació<br />
<strong>està</strong> r<strong>el</strong>acionat d’alguna manera<br />
amb <strong>el</strong> Postulat quàntic, ja <strong>que</strong> <strong>el</strong><br />
fet <strong>que</strong> l’<strong>en</strong>ergia estigui quantificada <strong>en</strong>s<br />
fa <strong>de</strong>tectar imprecisions <strong>en</strong> <strong>el</strong> càlcul d’un<br />
par<strong>el</strong>l <strong>de</strong> variables conjuga<strong>de</strong>s. Quan<br />
s’inci<strong>de</strong>ix amb llum sobre un cos pertany<strong>en</strong>t<br />
a l’univers quàntic, s’afecta<br />
claram<strong>en</strong>t <strong>el</strong> sis<strong>tema</strong> <strong>que</strong> volem observar<br />
o mesurar. El nucli d<strong>el</strong> problema<br />
interpretatiu <strong>de</strong> la nova ciència té aquí<br />
<strong>el</strong> seu no<strong>de</strong> crucial. ¿És a<strong>que</strong>sta afectació<br />
<strong>de</strong> l’observació qu<strong>el</strong>com <strong>que</strong> <strong>de</strong>pèn d<strong>el</strong>s<br />
nostres apar<strong>el</strong>ls <strong>de</strong> mesura —i <strong>que</strong>, per<br />
tant, amb <strong>el</strong> temps pot <strong>que</strong>dar superat—<br />
o bé som davant d’una incertesa <strong>que</strong><br />
30<br />
Werner Heis<strong>en</strong>berg (1901-1976).<br />
<strong>en</strong>fonsa les seves arr<strong>el</strong>s <strong>en</strong> <strong>el</strong> més<br />
profund <strong>de</strong> la realitat? ¿Som davant<br />
d’una problemàtica <strong>de</strong> caràcter només<br />
epistemològic o bé davant d’una d’ontològica,<br />
és a dir, davant d’una <strong>que</strong> <strong>en</strong>s<br />
parla <strong>de</strong> com estan fetes les coses al<br />
niv<strong>el</strong>l microscòpic?<br />
Cal dir <strong>que</strong> Heis<strong>en</strong>berg va consi<strong>de</strong>rar<br />
la incertesa associada al principi <strong>que</strong><br />
li <strong>de</strong>u <strong>el</strong> seu nom, només com una<br />
conseqüència experim<strong>en</strong>tal d<strong>el</strong> procés<br />
<strong>de</strong> medició. En a<strong>que</strong>st s<strong>en</strong>tit, <strong>el</strong> Principi<br />
d’incertesa expressaria un tipus <strong>de</strong><br />
pertorbació originada per la interacció<br />
<strong>en</strong>tre l’apar<strong>el</strong>l <strong>de</strong> mesura i <strong>el</strong> sis<strong>tema</strong>,<br />
interpretació <strong>que</strong> <strong>en</strong> la història <strong>de</strong> la<br />
Mecànica Quàntica s’ha anom<strong>en</strong>at<br />
l’Assumpció <strong>de</strong> Heis<strong>en</strong>berg. Segons<br />
a<strong>que</strong>sta assumpció, les r<strong>el</strong>acions<br />
d’incertesa <strong>de</strong> Heis<strong>en</strong>berg, imposari<strong>en</strong>,<br />
a tot estirar, només una limitació recíproca<br />
<strong>en</strong> la precisió amb la qual es pot<br />
<strong>de</strong>terminar <strong>el</strong> valor d’un par<strong>el</strong>l <strong>de</strong> variables<br />
conjuga<strong>de</strong>s. Alguns, fins i tot,<br />
han consi<strong>de</strong>rat a<strong>que</strong>sta interpretació<br />
massa maximalista, és a dir, <strong>el</strong> <strong>que</strong> <strong>el</strong><br />
Principi d’in<strong>de</strong>terminació indicaria no
fóra, <strong>en</strong> cap mom<strong>en</strong>t, un límit inferior a<br />
la precisió <strong>de</strong> la mesura, sinó <strong>que</strong><br />
expressaria simplem<strong>en</strong>t la dispersió d<strong>el</strong>s<br />
valors obtinguts <strong>en</strong> les mesures. Segons<br />
a<strong>que</strong>sts darrers, <strong>el</strong> Principi d’incertesa<br />
no impediria l’obt<strong>en</strong>ció simultània d<strong>el</strong>s<br />
valors <strong>de</strong> dues variables conjuga<strong>de</strong>s,<br />
sinó <strong>que</strong> indicaria una limitació <strong>en</strong> la<br />
possibilitat <strong>que</strong> a<strong>que</strong>sts valors poguessin<br />
predir-se conjuntam<strong>en</strong>t. A<strong>que</strong>sta interpretació<br />
neix d’una compr<strong>en</strong>sió estadística<br />
<strong>de</strong> la mecànica quàntica, segons la<br />
qual a<strong>que</strong>sta disciplina tindria per<br />
objecte no <strong>en</strong>titats individuals sinó<br />
només conjunts estadístics. E. Schrödinger<br />
va <strong>de</strong>mostrar més <strong>en</strong>davant <strong>que</strong><br />
una interpretació estadística com<br />
a<strong>que</strong>sta és d<strong>el</strong> tot ina<strong>de</strong>quada. En<br />
parlarem més avall.<br />
Si l’Assumpció <strong>de</strong> Heis<strong>en</strong>berg fos<br />
<strong>en</strong>certada, no s’explicari<strong>en</strong> alguns<br />
f<strong>en</strong>òm<strong>en</strong>s, especialm<strong>en</strong>t aqu<strong>el</strong>ls <strong>que</strong><br />
estan r<strong>el</strong>acionats amb la possibilitat<br />
d’obt<strong>en</strong>ir informació s<strong>en</strong>se interaccionar<br />
amb <strong>el</strong> sis<strong>tema</strong>, és a dir, s<strong>en</strong>se incidir<br />
directam<strong>en</strong>t sobre <strong>el</strong> sis<strong>tema</strong> amb un<br />
apar<strong>el</strong>l <strong>de</strong> mesura. Alguns experim<strong>en</strong>ts<br />
rec<strong>en</strong>ts r<strong>el</strong>acionats amb a<strong>que</strong>sta mesura<br />
s<strong>en</strong>se interacció, com<strong>en</strong>çant per<br />
l’experim<strong>en</strong>t <strong>de</strong> R<strong>en</strong>ninger (1960),<br />
<strong>de</strong>mostr<strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta possibilitat. A<strong>que</strong>st<br />
f<strong>en</strong>om<strong>en</strong> no seria <strong>en</strong> si una prova contra<br />
la interpretació <strong>de</strong> Heis<strong>en</strong>berg si no<br />
fos p<strong>el</strong> fet <strong>que</strong>, malgrat ser un mesuram<strong>en</strong>t<br />
s<strong>en</strong>se interacció, es mant<strong>en</strong><strong>en</strong><br />
vàli<strong>de</strong>s les r<strong>el</strong>acions d’incertesa. En<br />
altres paraules, les r<strong>el</strong>acions d’incertesa<br />
regeix<strong>en</strong> fins i tot quan no hi ha una<br />
interacció directa <strong>de</strong> l’apar<strong>el</strong>l <strong>de</strong> mesura.<br />
Per a<strong>que</strong>sta raó, la in<strong>de</strong>terminació<br />
<strong>que</strong> trobem <strong>en</strong> la mesura, no pot <strong>de</strong>rivar<br />
d’una pertorbació <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st, és a dir,<br />
ser una conseqüència experim<strong>en</strong>tal o<br />
referir-se a un problema <strong>de</strong> pertorbació<br />
<strong>en</strong> la medició, com pretén la interpretació<br />
<strong>de</strong> Heis<strong>en</strong>berg, sinó <strong>que</strong> expressa<br />
<strong>el</strong> fet <strong>que</strong> un sis<strong>tema</strong> quàntic no pot<br />
t<strong>en</strong>ir —l’acc<strong>en</strong>t va sobre <strong>el</strong> verb t<strong>en</strong>ir—<br />
valors <strong>de</strong>finits precisos per a la seva<br />
posició i la seva quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t<br />
simultàniam<strong>en</strong>t, indicant, alhora, <strong>que</strong> és<br />
<strong>el</strong> mateix principi <strong>el</strong> <strong>que</strong> <strong>de</strong>termina <strong>el</strong><br />
valor <strong>de</strong> la mínima pertorbació admissible.<br />
En altres paraules, <strong>el</strong> Principi<br />
d’in<strong>de</strong>terminació no només afecta<br />
l’observació d’un sis<strong>tema</strong> mecànic<br />
quàntic, sinó, a més, la seva <strong>de</strong>finició,<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> s<strong>en</strong>tit <strong>que</strong>, al contrari <strong>que</strong> <strong>el</strong> cas<br />
clàssic, no és possible una completa<br />
<strong>de</strong>finició d<strong>el</strong> sis<strong>tema</strong> físic.<br />
La dualitat ona-corpuscle<br />
En la primera part d’a<strong>que</strong>st article<br />
vam veure la nova interpretació <strong>que</strong><br />
Einstein donava <strong>de</strong> l’efecte foto<strong>el</strong>èctric<br />
<strong>en</strong> suposar discontínua la llum. Això,<br />
evid<strong>en</strong>tm<strong>en</strong>t, tr<strong>en</strong>cava amb la concepció<br />
clàssica anterior <strong>que</strong> havia concebut<br />
sempre la naturalesa <strong>de</strong> la llum <strong>de</strong> manera<br />
ondulatòria i no corpuscular.<br />
L’efecte Compton reforçava ulteriorm<strong>en</strong>t<br />
a<strong>que</strong>sta interpretació corpuscular.<br />
D’altra banda, <strong>el</strong>s efectes d’interferència<br />
i difracció no podi<strong>en</strong> explicar-se sobre<br />
la base d’una concepció únicam<strong>en</strong>t<br />
corpuscular <strong>de</strong> la llum. La llum apareixia<br />
als ulls d<strong>el</strong>s físics <strong>de</strong> principis d<strong>el</strong> segle<br />
XX com un f<strong>en</strong>om<strong>en</strong> sorpr<strong>en</strong><strong>en</strong>tm<strong>en</strong>t<br />
estrany: alhora comportam<strong>en</strong>t particular,<br />
alhora comportam<strong>en</strong>t ondulatori.<br />
Les sorpreses no es van parar aquí.<br />
L’any 1925 <strong>el</strong> físic francès L. De<br />
Broglie (1892-1987), avançant una i<strong>de</strong>a<br />
d<strong>el</strong> tot original, proposava <strong>en</strong> forma<br />
d’hipòtesi matemàtica, tractar la matèria<br />
i, <strong>en</strong> particular, <strong>el</strong>s <strong>el</strong>ectrons, com si<br />
fossin ones, és a dir, associant a les<br />
partícules una longitud d’ona <strong>que</strong> es<br />
r<strong>el</strong>acionà amb <strong>el</strong>la a través <strong>de</strong> la<br />
quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la partícula i<br />
la constant <strong>de</strong> Planck. El seu raonam<strong>en</strong>t<br />
va ser <strong>el</strong> segü<strong>en</strong>t. Atès <strong>que</strong> totes les formes<br />
d’<strong>en</strong>ergia són reductibles al<br />
movim<strong>en</strong>t i atès <strong>que</strong> la r<strong>el</strong>ativitat <strong>en</strong>s<br />
<strong>en</strong>s<strong>en</strong>ya <strong>que</strong> massa i <strong>en</strong>ergia són<br />
intercanviables (fins i tot <strong>en</strong> repòs),<br />
31
existirà un cert movim<strong>en</strong>t associat a la<br />
massa. Ja <strong>que</strong> un corpuscle és una estructura<br />
localitzable <strong>que</strong> pot estar <strong>en</strong><br />
repòs, <strong>el</strong> movim<strong>en</strong>t associat a la massa<br />
pot ser <strong>de</strong>finit <strong>en</strong> una petita regió.<br />
A<strong>que</strong>st movim<strong>en</strong>t és una mica anàleg a<br />
una rotació o una vibració, és a dir, a<br />
un movim<strong>en</strong>t periòdic amb una <strong>de</strong>terminada<br />
freqüència. Per als fotons la<br />
freqüència <strong>està</strong> r<strong>el</strong>acionada amb<br />
l’<strong>en</strong>ergia: De Broglie va aplicar a<strong>que</strong>sta<br />
mateixa hipòtesi als <strong>el</strong>ectrons. Quan la<br />
partícula no <strong>està</strong> <strong>en</strong> repòs sinó <strong>en</strong><br />
movim<strong>en</strong>t, es trob<strong>en</strong> dues freqüències<br />
difer<strong>en</strong>ts i no només una com <strong>en</strong> <strong>el</strong> cas<br />
d<strong>el</strong> repòs: una seria la <strong>que</strong> obtindria un<br />
observador <strong>en</strong> movim<strong>en</strong>t per causa <strong>de</strong><br />
la dilatació <strong>de</strong> la durada, freqüència <strong>que</strong><br />
seria m<strong>en</strong>or a la freqüència pròpia (<strong>en</strong><br />
repòs); l’altra, donada segons la r<strong>el</strong>ació<br />
<strong>de</strong> Planck, seria major a la freqüència<br />
pròpia. De Broglie va associar a la partícula<br />
una ona amb a<strong>que</strong>sta última<br />
freqüència. En <strong>el</strong> sis<strong>tema</strong> <strong>en</strong> repòs, <strong>el</strong><br />
movim<strong>en</strong>t periòdic propi d<strong>el</strong> repòs i<br />
l’ona associada t<strong>en</strong><strong>en</strong> la mateixa<br />
freqüència. Això <strong>de</strong>mostrava als seus<br />
ulls <strong>que</strong> <strong>el</strong> movim<strong>en</strong>t intern g<strong>en</strong>erava<br />
a<strong>que</strong>sta ona i <strong>que</strong> li comunicava la seva<br />
pròpia freqüència, <strong>de</strong> manera <strong>que</strong><br />
qualsevol observador <strong>en</strong> qualsevol sis<strong>tema</strong><br />
<strong>de</strong> referència veuria sempre <strong>el</strong><br />
movim<strong>en</strong>t intern i l’ona <strong>en</strong> fase. En<br />
altres paraules, l’ona associada a la partícula<br />
no seria una ona monocromàtica,<br />
amb una ext<strong>en</strong>sió il·limitada <strong>en</strong> l’espai,<br />
sinó <strong>que</strong> es tractaria d’un pa<strong>que</strong>t d’ones,<br />
<strong>el</strong> màxim d’amplitud d<strong>el</strong> qual es<br />
<strong>de</strong>splaçaria a la v<strong>el</strong>ocitat d’aqu<strong>el</strong>la.<br />
D’a<strong>que</strong>sta teoria se’n <strong>de</strong>riv<strong>en</strong><br />
conseqüències importants, <strong>en</strong>tre les<br />
quals cal <strong>de</strong>stacar <strong>el</strong> fet <strong>que</strong> expliqui la<br />
quantificació <strong>de</strong> la llum com un cas particular,<br />
t<strong>en</strong>int <strong>en</strong> compte <strong>que</strong> la massa<br />
d<strong>el</strong> fotó és nul·la, amb la qual cosa,<br />
s’unifi<strong>que</strong>n les partícules i la radiació<br />
<strong>el</strong>ectromagnètica. Una altra conseqüència<br />
important s’obté <strong>en</strong> <strong>el</strong> cas <strong>de</strong><br />
l’<strong>el</strong>ectró lligat (no lliure): mitjançant la<br />
32<br />
Louis De Broglie (1892-1987).<br />
formulació <strong>de</strong> De Broglie, es comprèn<br />
perquè <strong>el</strong>s únics estats estables d’a<strong>que</strong>st<br />
sis<strong>tema</strong> són aqu<strong>el</strong>ls per als quals l’ona<br />
associada és estacionària, això és, una<br />
ona amb longitud d’ona múltiple a la<br />
longitud d’ona associada a l’<strong>el</strong>ectró.<br />
De Broglie, doncs, va atorgar un<br />
comportam<strong>en</strong>t ondulatori a les<br />
clàssi<strong>que</strong>s partícules materials, <strong>en</strong> particular,<br />
prevei<strong>en</strong>t la possibilitat <strong>que</strong> <strong>el</strong>s<br />
cossos materials experim<strong>en</strong>tessin <strong>el</strong><br />
f<strong>en</strong>om<strong>en</strong> <strong>de</strong> la difracció. Si la dualitat<br />
ona-corpuscle era real, un experim<strong>en</strong>t<br />
crucial per a comprovar-la era buscar<br />
a<strong>que</strong>st tipus <strong>de</strong> f<strong>en</strong>òm<strong>en</strong>s, <strong>en</strong> <strong>el</strong>ectrons.<br />
La hipòtesi va rebre la seva confirmació<br />
experim<strong>en</strong>tal l’any 1927 <strong>en</strong> l’experim<strong>en</strong>t<br />
<strong>de</strong> Davisson i Gerner, sobre la difracció<br />
<strong>de</strong> l’<strong>el</strong>ectró, confirmació <strong>que</strong> va ser<br />
completada <strong>el</strong> mateix any per les<br />
experiències <strong>de</strong> Thomson. La hipòtesi<br />
<strong>de</strong> De Broglie va ser revolucionària no<br />
només per associar a la partícula un<br />
comportam<strong>en</strong>t ondulatori sinó perquè,<br />
<strong>en</strong> atribuir-li tal propietat, s’<strong>el</strong>iminava
la visió d<strong>el</strong> comportam<strong>en</strong>t lineal i<br />
<strong>de</strong>terminista d<strong>el</strong>s f<strong>en</strong>òm<strong>en</strong>s físicoquàntics.<br />
Recordant tot <strong>el</strong> <strong>que</strong> hem dit a<br />
propòsit d<strong>el</strong> principi d’in<strong>de</strong>terminació,<br />
<strong>en</strong> mecànica clàssica, la possibilitat <strong>de</strong><br />
<strong>de</strong>terminar unívocam<strong>en</strong>t —amb una<br />
precisió increm<strong>en</strong>table fins a l’infinit—<br />
la posició i la quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t<br />
d’una partícula, justifica la repres<strong>en</strong>tació<br />
matemàtica d<strong>el</strong> seu movim<strong>en</strong>t <strong>en</strong> termes<br />
<strong>de</strong> variació, proporcional a la quantitat<br />
<strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t, d’un punt material<br />
(adim<strong>en</strong>sional) al llarg d’una única<br />
trajectòria (o d’una línia unidim<strong>en</strong>sional).<br />
Una vegada <strong>que</strong> una tal possibilitat<br />
<strong>de</strong> <strong>de</strong>terminació cau per causa<br />
d<strong>el</strong> Postulat quàntic i p<strong>el</strong> Principi<br />
d’in<strong>de</strong>terminació, una forma tal <strong>de</strong><br />
repres<strong>en</strong>tació <strong>està</strong> profundam<strong>en</strong>t equivocada.<br />
La naturalesa quàntica d<strong>el</strong>s<br />
f<strong>en</strong>òm<strong>en</strong>s consi<strong>de</strong>rats fa <strong>que</strong> no es pugui<br />
parlar <strong>de</strong> <strong>de</strong>terminació unívoca i<br />
contínua d’una posició al llarg d’una<br />
línia a-dim<strong>en</strong>sional sinó <strong>de</strong> <strong>de</strong>termi-nació<br />
probabilística i a salts: la repres<strong>en</strong>tació<br />
<strong>de</strong> l’estat d’un sis<strong>tema</strong> físic no pot<br />
ser feta <strong>en</strong> absolut <strong>en</strong> funció d’una línia<br />
unidim<strong>en</strong>sional, sinó d’una superfície ndim<strong>en</strong>sional<br />
amb diversos gruixos. Per<br />
tant, <strong>el</strong> movim<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la partícula ha <strong>de</strong><br />
compr<strong>en</strong>dre’s com la propagació <strong>en</strong><br />
l’espai d’una ona n-dim<strong>en</strong>sional, amb la<br />
seva longitud d’ona, i no segons una<br />
trajectòria unidim<strong>en</strong>sional. Cal insistir<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> fet <strong>que</strong> l’ona associada a la partícula<br />
no és una ona d’<strong>en</strong>ergia ni repres<strong>en</strong>ta<br />
un estat <strong>de</strong> la matèria com un<br />
camp <strong>de</strong> forces. L’ona associada és<br />
simplem<strong>en</strong>t un canvi <strong>en</strong> la repres<strong>en</strong>tació<br />
matemàtica <strong>que</strong> ajuda a compr<strong>en</strong>dre<br />
millor alguns f<strong>en</strong>òm<strong>en</strong>s físics. Per<br />
a<strong>que</strong>sta raó, es parla <strong>de</strong> comportam<strong>en</strong>t<br />
corpuscular o ondulatori: la teoria <strong>de</strong> De<br />
Broglie permet interpretar matemàticam<strong>en</strong>t<br />
a<strong>que</strong>sta doble f<strong>en</strong>om<strong>en</strong>ologia.<br />
Per po<strong>de</strong>r donar cabuda a <strong>tots</strong> a<strong>que</strong>sts<br />
f<strong>en</strong>òm<strong>en</strong>s sota un únic concepte, s’ha<br />
introduït la noció <strong>de</strong> partícules esteses,<br />
partícules <strong>que</strong> abast<strong>en</strong> tot un v<strong>en</strong>tall <strong>de</strong><br />
possibilitats <strong>que</strong> van <strong>de</strong>s d<strong>el</strong> pur<br />
comportam<strong>en</strong>t ondulatori a l’estricam<strong>en</strong>t<br />
corpuscular.<br />
L’equació <strong>de</strong> Schrödinger<br />
Les i<strong>de</strong>es <strong>de</strong> De Broglie van ser<br />
ràpidam<strong>en</strong>t rebu<strong>de</strong>s, <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupa<strong>de</strong>s i<br />
modifica<strong>de</strong>s p<strong>el</strong> físic austríac E.<br />
Schrödinger (1887-1961) donant lloc a<br />
la mecànica quàntica ondulatòria i a<br />
l’equació <strong>que</strong> duu <strong>el</strong> seu nom. Ja <strong>que</strong> les<br />
partícules t<strong>en</strong><strong>en</strong> un comportam<strong>en</strong>t<br />
ondulatori pod<strong>en</strong> ser <strong>de</strong>scrites mitjançant<br />
una equació <strong>de</strong> tipus ondulatori:<br />
això va ser, <strong>en</strong> resum, <strong>el</strong> treball <strong>de</strong><br />
Schrödinger . La seva equació regeix <strong>el</strong><br />
comportam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> les partícules materials<br />
i, aplicada a les ones <strong>de</strong> De Broglie,<br />
permet no només <strong>de</strong>scriure <strong>el</strong> comportam<strong>en</strong>t<br />
<strong>de</strong> l’<strong>el</strong>ectró, sinó reconstruir<br />
rigorosam<strong>en</strong>t l’espectre d<strong>el</strong>s àtoms.<br />
Amb a<strong>que</strong>sta nova òptica, se substituïa<br />
<strong>de</strong>finitivam<strong>en</strong>t <strong>el</strong> mod<strong>el</strong> planetari d<strong>el</strong>s<br />
àtoms p<strong>el</strong> mod<strong>el</strong> ondulatori parlant-se<br />
<strong>de</strong>s d’aleshores <strong>de</strong> niv<strong>el</strong>ls d’<strong>en</strong>ergia<br />
d’ones <strong>el</strong>ectròni<strong>que</strong>s i no ja d’òrbites.<br />
M. Born (1882-1970) va introduir la<br />
interpretació probabilista <strong>de</strong> les ones,<br />
mitjançant la qual tota la mecànica<br />
quàntica seria <strong>de</strong> nou reinterpretada <strong>en</strong><br />
termes probabilístics. Schrödinger volia<br />
interpretar <strong>el</strong>s <strong>el</strong>ectrons com ones pures<br />
i atribuir les propietats corpusculars<br />
observa<strong>de</strong>s a una petita pertorbació<br />
ondulatòria. Però això t<strong>en</strong>ia moltes<br />
dificultats per causa <strong>de</strong> la dispersió d<strong>el</strong><br />
pa<strong>que</strong>t d’ones i la falta <strong>de</strong> localització.<br />
Born va suposar <strong>que</strong> l’ona <strong>de</strong> l’equació<br />
<strong>de</strong> Schrödinger, la funció d’ona, no era<br />
altra cosa sinó una funció <strong>de</strong><br />
probabilitat, <strong>que</strong> indicava la d<strong>en</strong>sitat <strong>de</strong><br />
la probabilitat <strong>de</strong> presència d’una partícula<br />
<strong>en</strong> un punt <strong>de</strong>terminat <strong>en</strong> un instant<br />
<strong>de</strong>terminat. El movim<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la partícula<br />
v<strong>en</strong>ia regit així per una llei <strong>de</strong><br />
probabilitat, <strong>que</strong>, al seu torn, obeïa a<br />
33
l’equació <strong>de</strong> Schrödinger. La funció<br />
d’ona, segons la interpretació <strong>de</strong> Born,<br />
no traduïa les propietats d<strong>el</strong> món físic<br />
ni, molt m<strong>en</strong>ys, les possibles vibracions<br />
d’un substrat últim <strong>de</strong> l’univers, com<br />
havia arribat a p<strong>en</strong>sar Schrödinger. En<br />
resum, la funció d’ona <strong>de</strong>terminaria<br />
només la probabilitat <strong>que</strong> una partícula<br />
—<strong>que</strong> duu <strong>en</strong>ergia i quantitat <strong>de</strong><br />
movim<strong>en</strong>t— esculli un cert camí; però<br />
ni l’<strong>en</strong>ergia ni la quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t<br />
pertany<strong>en</strong> a l’ona. Tot i <strong>que</strong>, d’a<strong>que</strong>sta<br />
manera, es lleva realitat a la funció d’ona<br />
<strong>en</strong> favor <strong>de</strong> la partícula, com <strong>que</strong> no hi<br />
ha altra forma <strong>de</strong> <strong>de</strong>finir la trajectòria<br />
d’una partícula in<strong>de</strong>p<strong>en</strong>d<strong>en</strong>tm<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la<br />
distribució probabilística <strong>de</strong> les posicions<br />
donada p<strong>el</strong> quadrat d<strong>el</strong> mòdul <strong>de</strong><br />
la funció d’ona, la mecànica quàntica<br />
adquireix un caràcter probabilístic<br />
fonam<strong>en</strong>tal. D’aquí se segueix <strong>que</strong>,<br />
segons a<strong>que</strong>sta interpretació, la mecànica<br />
quàntica seria fonam<strong>en</strong>talm<strong>en</strong>t<br />
in<strong>de</strong>terminista, <strong>en</strong> <strong>el</strong> s<strong>en</strong>tit <strong>que</strong> les<br />
probabilitats mecànicoquànti<strong>que</strong>s no<br />
<strong>de</strong>p<strong>en</strong><strong>en</strong> d’un coneixem<strong>en</strong>t parcial sinó<br />
<strong>que</strong> són una mica intrínse<strong>que</strong>s a les<br />
<strong>en</strong>titats quànti<strong>que</strong>s mateixes.<br />
El Principi d’exclusió <strong>de</strong> Pauli<br />
El Principi d’exclusió <strong>de</strong> Pauli (1900-<br />
1958), batejat així <strong>en</strong> 1926 per P. Dirac<br />
(1902-1984), té les seves arr<strong>el</strong>s <strong>en</strong> <strong>el</strong> <strong>que</strong><br />
seria posteriorm<strong>en</strong>t <strong>el</strong> <strong>de</strong>scobrim<strong>en</strong>t d<strong>el</strong><br />
mom<strong>en</strong>t magnètic intrínsec <strong>de</strong> les<br />
partícules quànti<strong>que</strong>s i <strong>en</strong> la quantificació<br />
d’a<strong>que</strong>st darrer. En l’experim<strong>en</strong>t<br />
<strong>de</strong> Gerlach i Stern <strong>de</strong> l’any 1922 es va<br />
<strong>de</strong>scobrir <strong>que</strong>, <strong>en</strong> fer passar àtoms <strong>de</strong><br />
plata idèntics per un camp magnètic<br />
ori<strong>en</strong>tat, amb gradi<strong>en</strong>t constant, a<strong>que</strong>sts<br />
àtoms pr<strong>en</strong>i<strong>en</strong> només dues ori<strong>en</strong>tacions,<br />
anom<strong>en</strong>a<strong>de</strong>s més <strong>en</strong>davant spin, és a dir,<br />
spin up o spin down. Apareixia, d’a<strong>que</strong>sta<br />
manera, un altre aspecte <strong>de</strong> la quantificació:<br />
<strong>el</strong> mom<strong>en</strong>t magnètic intrínsec2 34<br />
Erwin Schrödinger (1887-1961).<br />
<strong>de</strong> la partícula <strong>està</strong> quantificat.<br />
La presència d’a<strong>que</strong>st mom<strong>en</strong>t<br />
magnètic intrínsec fa <strong>que</strong> la <strong>de</strong>scripció<br />
g<strong>en</strong>eral <strong>de</strong> l’estat d’una partícula no<br />
només hagi <strong>de</strong> donar la probabilitat <strong>de</strong><br />
les difer<strong>en</strong>ts posicions <strong>en</strong> l’espai<br />
d’a<strong>que</strong>sta, sinó, a més, la probabilitat <strong>de</strong><br />
les difer<strong>en</strong>ts ori<strong>en</strong>tacions d’a<strong>que</strong>st spin.<br />
Per causa <strong>de</strong> la quantificació d<strong>el</strong> spin,<br />
a<strong>que</strong>sta <strong>de</strong>scripció ha d’incloure una<br />
variable discreta <strong>que</strong> indiqui una o una<br />
altra ori<strong>en</strong>tació. Per compr<strong>en</strong>dre <strong>el</strong><br />
Principi d’exclusió <strong>de</strong> Pauli, a més d<strong>el</strong><br />
<strong>que</strong> acabem <strong>de</strong> dir sobre la teoria d<strong>el</strong><br />
mom<strong>en</strong>t magnètic intrínsec, és necessari<br />
explicar com funcion<strong>en</strong> les estadísti<strong>que</strong>s<br />
<strong>de</strong> partícules <strong>en</strong> la mecànica quàntica.<br />
La raó d’això rau <strong>que</strong> a<strong>que</strong>st principi<br />
int<strong>en</strong>tava donar raó <strong>de</strong> l’anom<strong>en</strong>at efecte<br />
Zeeman normal, és a dir, <strong>de</strong> la separació<br />
<strong>de</strong> les línies espectrals <strong>de</strong> l’àtom <strong>de</strong>guda<br />
2 El mom<strong>en</strong>t magnètic intrínsec és la quantitat <strong>de</strong> força magnètica r<strong>el</strong>acionada amb una espècie <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t <strong>de</strong> l'<strong>el</strong>ectró<br />
sobre si mateix (spin).
a camps magnètics molt forts, i <strong>de</strong> la<br />
seva variant anòmala, l’inexplicable<br />
(clàssicam<strong>en</strong>t) quadruplet <strong>de</strong> la ratlla<br />
D1 d<strong>el</strong> sodi quan s’observa perp<strong>en</strong>dicularm<strong>en</strong>t<br />
a les línies <strong>de</strong> força d<strong>el</strong><br />
camp, i d<strong>el</strong> fet, lligat a a<strong>que</strong>st efecte,<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong>s <strong>el</strong>ectrons d’un àtom no ocupessin<br />
només <strong>el</strong> seu niv<strong>el</strong>l d’<strong>en</strong>ergia més<br />
baix. L’efecte Zeeman suggeria <strong>que</strong> era<br />
necessari <strong>de</strong>scriure <strong>el</strong>s niv<strong>el</strong>ls <strong>en</strong>ergètics<br />
<strong>de</strong> l’àtom no només amb tres nombres<br />
quàntics sinó amb quatre, afegint als<br />
tres primers nombres <strong>que</strong> donar<strong>en</strong><br />
compte <strong>de</strong> les propietats d<strong>el</strong>s niv<strong>el</strong>ls<br />
<strong>en</strong>ergètics, un quart nombre <strong>que</strong> <strong>de</strong>finís<br />
una propietat d<strong>el</strong> mateix <strong>el</strong>ectró.<br />
Hi ha dos tipus d’estadísti<strong>que</strong>s <strong>de</strong><br />
partícules: l’estadística <strong>de</strong> Bose-Einstein<br />
o estadística <strong>de</strong> bosons i l’estadística <strong>de</strong><br />
Fermi-Dirac o estadística <strong>de</strong> fermions.<br />
La primera estadística es refereix a<br />
partícules <strong>que</strong> t<strong>en</strong><strong>en</strong> spin <strong>en</strong>ter i <strong>que</strong><br />
vén<strong>en</strong> <strong>de</strong>scrites per funcions d’ones<br />
simètri<strong>que</strong>s (funcions <strong>que</strong> roman<strong>en</strong> invariables<br />
sota l’intercanvi <strong>de</strong> coord<strong>en</strong>a<strong>de</strong>s).<br />
Els bosons correspon<strong>en</strong>, <strong>en</strong><br />
canvi, a partícules d’intercanvi, <strong>que</strong> fan<br />
<strong>de</strong> mediadors <strong>de</strong> les vàries forces <strong>de</strong> la<br />
naturalesa: <strong>el</strong>s fotons, <strong>el</strong>s gluons i <strong>el</strong>s<br />
bosons mitjancers <strong>de</strong> la força feble. La<br />
segona estadística es refereix a<br />
partícules amb spin semi-<strong>en</strong>ter i <strong>que</strong><br />
vén<strong>en</strong> <strong>de</strong>scrites per funcions d’ona<br />
asimètri<strong>que</strong>s (asimètri<strong>que</strong>s sota l’intercanvi<br />
<strong>de</strong> coord<strong>en</strong>a<strong>de</strong>s). A<strong>que</strong>stes, anom<strong>en</strong>a<strong>de</strong>s<br />
fermions, correspon<strong>en</strong> a les<br />
partícules <strong>que</strong> constitueix<strong>en</strong> <strong>el</strong>s fonam<strong>en</strong>ts<br />
<strong>de</strong> la matèria com ara <strong>el</strong>s<br />
<strong>el</strong>ectrons, <strong>el</strong>s protons i <strong>el</strong>s neutrons.<br />
Quan t<strong>en</strong>im una certa quantitat <strong>de</strong><br />
bosons, l’intercanvi <strong>en</strong>tre dos d’<strong>el</strong>ls no<br />
afecta al resultat <strong>de</strong> la distribució estadística:<br />
<strong>en</strong> a<strong>que</strong>st cas només és important<br />
<strong>el</strong> nombre <strong>de</strong> partícules. Per als<br />
fermions, <strong>en</strong> canvi, la individualitat <strong>de</strong><br />
cadascun d’<strong>el</strong>ls és important, <strong>de</strong> manera<br />
<strong>que</strong> només és possible t<strong>en</strong>ir un fermió<br />
<strong>en</strong> un niv<strong>el</strong>l quàntic d<strong>el</strong> sis<strong>tema</strong>. En <strong>el</strong><br />
cas particular d<strong>el</strong>s <strong>el</strong>ectrons, a<strong>que</strong>sts,<br />
per causa <strong>de</strong> la fraccionarietat d<strong>el</strong> seu<br />
spin, es distribueix<strong>en</strong> <strong>en</strong> l’àtom <strong>en</strong> diversos<br />
niv<strong>el</strong>ls <strong>en</strong>ergètics i no només <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> <strong>de</strong> m<strong>en</strong>or <strong>en</strong>ergia, com seria <strong>el</strong> cas si<br />
es trobessin dominats per l’estadística<br />
clàssica. Els <strong>el</strong>ectrons segueix<strong>en</strong> la<br />
funció <strong>de</strong> distribució <strong>de</strong> l’estadística <strong>de</strong><br />
Fermi-Dirac.<br />
El Principi <strong>de</strong> complem<strong>en</strong>tarietat<br />
El Principi <strong>de</strong> complem<strong>en</strong>tarietat va<br />
ser pres<strong>en</strong>tat, <strong>en</strong> primer lloc, per N.<br />
Bohr (1885-1962) l’any 1927 per adaptar<br />
<strong>el</strong> dualisme ona-corpuscle a la seva<br />
pròpia visió d<strong>el</strong> món quàntic. La<br />
complem<strong>en</strong>tarietat fou aplicada per<br />
Bohr mateix a una sèrie <strong>de</strong> conceptes<br />
físics tals com variables conjuga<strong>de</strong>s,<br />
maneres <strong>de</strong> <strong>de</strong>scripció (corpuscular o<br />
ondulatòria), i als par<strong>el</strong>ls <strong>de</strong>finicióobservació<br />
i dinàmica-cinemàtica. De<br />
fet, va creure <strong>que</strong> <strong>el</strong> tipus bàsic <strong>de</strong><br />
complem<strong>en</strong>tarietat era la doble<br />
<strong>de</strong>scripció corpuscular-ondulatòria.<br />
Això significa, segons <strong>el</strong> p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t <strong>de</strong><br />
Bohr, <strong>que</strong> la <strong>de</strong>scripció corpuscular, <strong>de</strong><br />
tipus semi-clàssic segons la funciótrajectòria,<br />
exemplificada per l’àtom <strong>de</strong><br />
Bohr, i la <strong>de</strong>scripció ondulatòria nova,<br />
amb la funció d’ona com <strong>el</strong>em<strong>en</strong>t bàsic,<br />
no són sinó dos formalismes <strong>que</strong> repres<strong>en</strong>t<strong>en</strong><br />
la mateixa realitat. Ona i partícula<br />
són dos aspectes complem<strong>en</strong>taris<br />
<strong>de</strong> les <strong>en</strong>titats atòmi<strong>que</strong>s: a<strong>que</strong>st és <strong>el</strong><br />
s<strong>en</strong>tit <strong>de</strong> la complem<strong>en</strong>tarietat <strong>en</strong> <strong>el</strong> físic<br />
danès.<br />
D’una manera més g<strong>en</strong>eral <strong>po<strong>de</strong>m</strong><br />
<strong>en</strong>unciar <strong>el</strong> Principi <strong>de</strong> complem<strong>en</strong>tarietat,<br />
di<strong>en</strong>t <strong>que</strong> <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s f<strong>en</strong>òm<strong>en</strong>s<br />
microscòpics estan caracteritzats per la<br />
presència d’una doble repres<strong>en</strong>tació, <strong>en</strong><br />
termes <strong>de</strong> partícula i <strong>en</strong> termes d’ona.<br />
Ambdós aspectes estan units per una<br />
r<strong>el</strong>ació on intervé la constant <strong>de</strong> Planck,<br />
la quantitat <strong>de</strong> movim<strong>en</strong>t i l’<strong>en</strong>ergia<br />
associada a l'<strong>en</strong>titat quàntica pertin<strong>en</strong>t,<br />
la seva longitud d’ona i la seva freqüèn-<br />
35
cia associada. En un s<strong>en</strong>tit <strong>en</strong>cara més<br />
g<strong>en</strong>eral, a<strong>que</strong>st principi pr<strong>en</strong> la forma<br />
segü<strong>en</strong>t: <strong>en</strong> mecànica quàntica dues<br />
maneres <strong>de</strong> <strong>de</strong>scripció es diu<strong>en</strong> complem<strong>en</strong>tàries<br />
si són incompatibles al mateix<br />
temps però ambdues són clàssicam<strong>en</strong>t<br />
necessàries per <strong>de</strong>scriure un sis<strong>tema</strong><br />
físic. Segons a<strong>que</strong>sta formulació són<br />
necessàries dues condicions: primera,<br />
l’exclusivitat <strong>de</strong> cadascuna <strong>de</strong> les<br />
maneres <strong>de</strong> la complem<strong>en</strong>tarietat i,<br />
segona, la necessitat d’ambdues per a<br />
obt<strong>en</strong>ir una més completa <strong>de</strong>scripció<br />
d<strong>el</strong> sis<strong>tema</strong>. L’exclusivitat <strong>de</strong> les maneres<br />
<strong>de</strong> <strong>de</strong>scripció complem<strong>en</strong>tària ha estat<br />
r<strong>el</strong>acionada amb <strong>el</strong> fet <strong>que</strong> dues variables<br />
conjuga<strong>de</strong>s són exclusives, <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
s<strong>en</strong>tit <strong>que</strong> és impossible <strong>de</strong>terminar<br />
completam<strong>en</strong>t ambdues variables al<br />
mateix temps. Per a la necessitat s’indica<br />
<strong>que</strong>, per a po<strong>de</strong>r conèixer l’estat d’un<br />
sis<strong>tema</strong>, és necessari conèixer <strong>el</strong>s dos<br />
observables d’una par<strong>el</strong>la <strong>de</strong> variables<br />
conjuga<strong>de</strong>s —alm<strong>en</strong>ys això seria una<br />
condició sufici<strong>en</strong>t per al perfecte<br />
coneixem<strong>en</strong>t d’un sis<strong>tema</strong> <strong>en</strong> mecànica<br />
clàssica. Atès <strong>que</strong> no és possible<br />
conèixer amb absoluta precisió dues<br />
variables conjuga<strong>de</strong>s, la mecànica<br />
quàntica podria ser titllada d’incompleta<br />
<strong>en</strong> r<strong>el</strong>ació a la mecànica clàssica. El<br />
fracàs <strong>de</strong> l’experim<strong>en</strong>t proposat per<br />
Einstein, Podolsky, Ros<strong>en</strong>, d<strong>el</strong> <strong>que</strong> <strong>en</strong>s<br />
haurem <strong>de</strong> fer ressò més <strong>en</strong>davant, i<strong>de</strong>at<br />
per a mostrar la incompletitud <strong>de</strong> la<br />
mecànica quàntica, <strong>de</strong>sm<strong>en</strong>teix a<strong>que</strong>sta<br />
última posició.<br />
Fi d<strong>el</strong> segon movim<strong>en</strong>t<br />
Arribem al final <strong>de</strong> l’article s<strong>en</strong>se po<strong>de</strong>r<br />
explicar <strong>en</strong>cara, per falta d’espai, <strong>el</strong><br />
darrer d<strong>el</strong>s principals principis <strong>que</strong><br />
regeix<strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta teoria. Caldrà esperar,<br />
36<br />
Max Bohr (1885-1962).<br />
doncs, la tercera part d’a<strong>que</strong>st article per<br />
pres<strong>en</strong>tar <strong>el</strong> darrer d<strong>el</strong>s principis, <strong>el</strong><br />
principi <strong>de</strong> superposició —l’<strong>el</strong>em<strong>en</strong>t<br />
més allunyat d<strong>el</strong> món clàssic i, per tant,<br />
<strong>el</strong> més sorpr<strong>en</strong><strong>en</strong>t— i po<strong>de</strong>r així oferir<br />
una interpretació <strong>de</strong> la mecànica<br />
quàntica coher<strong>en</strong>t i sòlida.<br />
Sóc consci<strong>en</strong>t <strong>que</strong> a<strong>que</strong>st segon<br />
movim<strong>en</strong>t no ha estat un pas <strong>de</strong> fàcil<br />
interpretació, i b<strong>en</strong> segur <strong>que</strong> rest<strong>en</strong><br />
ressons d’algunes notes <strong>de</strong>safina<strong>de</strong>s.<br />
Seria molt difícil arribar a un final<br />
tranquil <strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta simfonia d<strong>el</strong> món<br />
quàntic, s<strong>en</strong>se passar a través <strong>de</strong> les<br />
inharmonies d’a<strong>que</strong>st movim<strong>en</strong>t.<br />
Lluc M. Torcal
A FONS<br />
LA TEOLOGIA FEMINISTA<br />
Els cristians solem estar interessats per totes les notícies <strong>que</strong> fan referència al<br />
catolicisme i a l’Església <strong>en</strong> g<strong>en</strong>eral. Sovint apareix<strong>en</strong> notícies, no sempre ajusta<strong>de</strong>s<br />
als fets i prou b<strong>en</strong> pon<strong>de</strong>ra<strong>de</strong>s, sobre la teologia <strong>de</strong> l’alliberam<strong>en</strong>t o sobre aspectes<br />
<strong>en</strong>cara més concrets com la teologia feminista. Per tal <strong>de</strong> fer un servei als nostres<br />
lectors i precisar l’abast correcte d<strong>el</strong> terme hem <strong>de</strong>manat <strong>que</strong> <strong>en</strong>s <strong>en</strong> parli la germana<br />
Teresa Forca<strong>de</strong>s i Vila, b<strong>en</strong>edictina d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Sant B<strong>en</strong>et <strong>de</strong> Montserrat i<br />
doctora <strong>en</strong> Me<strong>de</strong>cina, <strong>que</strong> actualm<strong>en</strong>t <strong>està</strong> ultimant la seva tesi doctoral <strong>en</strong> teologia.<br />
Què és la teologia feminista?<br />
La teologia feminista és una teologia crítica.<br />
La investigació crítica, d<strong>el</strong> tipus <strong>que</strong> sigui<br />
(filosòfica, històrica, social, literària,<br />
etc.), neix sempre arran d’una experiència<br />
<strong>de</strong> contradicció. En <strong>el</strong> cas <strong>de</strong> la teologia, la<br />
contradicció inicial es pot caracteritzar per<br />
alguna <strong>de</strong> les maneres segü<strong>en</strong>ts.<br />
Contradicció inicialm<strong>en</strong>t viv<strong>en</strong>cial<br />
Es tracta <strong>de</strong> la contradicció<br />
<strong>en</strong>tre la vivència <strong>que</strong> té una persona<br />
<strong>de</strong> si mateixa <strong>en</strong> r<strong>el</strong>ació<br />
a Déu i la imatge <strong>de</strong> Déu o la<br />
interpretació teològica <strong>que</strong><br />
a<strong>que</strong>sta persona ha rebut.<br />
Així, per exemple, una persona<br />
homosexual pot consi<strong>de</strong>rar<br />
correcte i volgut per<br />
Déu l’exercici <strong>de</strong> la seva<br />
sexualitat <strong>en</strong> <strong>de</strong>termina<strong>de</strong>s<br />
circumstàncies; la interpretació<br />
teològica <strong>que</strong> ha<br />
rebut, <strong>en</strong> canvi, pot consi<strong>de</strong>rar<br />
a<strong>que</strong>st exercici "intrínsecam<strong>en</strong>t<br />
pervers" i sempre<br />
contrari a la voluntat <strong>de</strong><br />
Déu.<br />
Pot donar-se també la contradicció <strong>en</strong>tre<br />
la vivència <strong>que</strong> té una persona <strong>de</strong> si<br />
mateixa <strong>en</strong> r<strong>el</strong>ació a Déu i un passatge d<strong>el</strong>s<br />
textos <strong>que</strong> la seva tradició r<strong>el</strong>igiosa consi<strong>de</strong>ra<br />
sagrats. Per exemple una dona cristiana<br />
casada pot consi<strong>de</strong>rar contrari a la<br />
voluntat <strong>de</strong> Déu <strong>que</strong> <strong>el</strong> seu espòs es consi<strong>de</strong>ri<br />
d’alguna manera superior a <strong>el</strong>la; al <strong>No</strong>u<br />
Santa Teresa <strong>de</strong> Jesús.<br />
Testam<strong>en</strong>t, <strong>en</strong> canvi, a<strong>que</strong>sta dona hi troba<br />
escrit: A l’hora <strong>de</strong> la instrucció, les dones casa<strong>de</strong>s<br />
s’han <strong>de</strong> mant<strong>en</strong>ir <strong>en</strong> sil<strong>en</strong>ci i submises als marits.<br />
<strong>No</strong> <strong>el</strong>s permeto <strong>que</strong> es <strong>de</strong>diquin a <strong>en</strong>s<strong>en</strong>yar i així<br />
dominin <strong>el</strong>s seus marits, sinó <strong>que</strong> han d’estar <strong>en</strong><br />
sil<strong>en</strong>ci. Perquè primer va ser format Adam i <strong>de</strong>sprés<br />
Eva. I no fou <strong>en</strong>ganyat Adam, sinó la seva dona,<br />
la qual, seduïda, va cometre una falta (1Tim<br />
2,11-14; cf. també, <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st mateix s<strong>en</strong>tit<br />
1Cor 11,3; Ef 5,22; Tt 2,5). Fins i tot<br />
pot ser <strong>que</strong>, si a<strong>que</strong>sta dona és<br />
catòlica i va a missa, li toqui<br />
llegir algun d’a<strong>que</strong>sts textos <strong>en</strong><br />
una eucaristia i hagi <strong>de</strong> proclamar<br />
públicam<strong>en</strong>t abans <strong>de</strong><br />
tornar a asseure’s al seu lloc,<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong> <strong>que</strong> acaba <strong>de</strong> llegir és<br />
‘Paraula <strong>de</strong> Déu’.<br />
Contradicció inicialm<strong>en</strong>t<br />
int<strong>el</strong>·lectual<br />
És la contradicció percebuda<br />
<strong>en</strong>tre dos aspectes<br />
<strong>de</strong> la tradició o interpretació<br />
rebuda. Així, per exemple,<br />
a una persona li pot<br />
semblar contradictori <strong>que</strong><br />
<strong>el</strong>s cap<strong>el</strong>lans o les r<strong>el</strong>igioses/<br />
os catòlics <strong>que</strong> es <strong>de</strong>sdiu<strong>en</strong><br />
d<strong>el</strong> seu compromís puguin combregar i <strong>el</strong>s<br />
divorciats catòlics, <strong>en</strong> canvi, no puguin.<br />
També es pot donar la contradicció<br />
percebuda <strong>en</strong>tre dos passatges d<strong>el</strong>s textos<br />
sagrats. Posem un cas concret. A una persona<br />
li pot semblar <strong>que</strong> Gal 3,28 contradiu<br />
1Cor 11,3 o Ef 5,22-24; a Gal 3,28 hi diu:<br />
37
Ja no hi ha jueu ni grec, esclau ni lliure, home ni<br />
dona: <strong>tots</strong> sou un <strong>de</strong> sol <strong>en</strong> Jesucrist. I, <strong>en</strong> canvi,<br />
a 1 Cor 11,3 llegim: Però vull <strong>que</strong> compr<strong>en</strong>gueu<br />
<strong>que</strong> tot home té Crist per cap, l’home és cap <strong>de</strong> la<br />
dona, i Déu és cap <strong>de</strong> Crist. I a Ef 5, 22-24 hi<br />
trobem: Dones, sotmeteu-vos als vostres marits,<br />
tal com <strong>tots</strong> <strong>en</strong>s sotmetem al S<strong>en</strong>yor, perquè <strong>el</strong> marit<br />
és cap <strong>de</strong> la seva muller, igual <strong>que</strong> <strong>el</strong> Crist és cap i<br />
salvador <strong>de</strong> l’Església, <strong>que</strong> és <strong>el</strong> seu cos. Per tant,<br />
així com l’Església se sotmet al Crist, també les<br />
mullers s’han <strong>de</strong> sotmetre <strong>en</strong> tot als marits.<br />
La contradicció també pot ser la<br />
percebuda <strong>en</strong>tre una tradició/interpretació<br />
rebuda i un passatge d<strong>el</strong>s textos sagrats. Una<br />
tradició eclesial, per exemple, pot prohibir<br />
<strong>que</strong> les comunitats cristianes estiguin<br />
presidi<strong>de</strong>s per persones casa<strong>de</strong>s i, <strong>en</strong> canvi,<br />
a la primera carta <strong>de</strong> Timoteu hi ha escrit: El<br />
pastor d’una comunitat ha <strong>de</strong> ser irrepr<strong>en</strong>sible,<br />
marit d’una sola muller, sobri, ass<strong>en</strong>yat, educat,<br />
acollidor, dotat per a <strong>en</strong>s<strong>en</strong>yar, no donat al vi, ni<br />
viol<strong>en</strong>t, sinó <strong>de</strong> bon tracte, <strong>en</strong>emic <strong>de</strong> les baralles i<br />
d<strong>el</strong> diner; ha <strong>de</strong> saber portar bé la pròpia casa i<br />
fer-se obeir i respectar p<strong>el</strong>s fills. Perquè si algú no<br />
sap portar la pròpia casa, com podria t<strong>en</strong>ir cura<br />
d’una església <strong>de</strong> Déu? (1 Tim 3,2-5).<br />
38<br />
La resolució <strong>de</strong> les contradiccions<br />
L’experiència <strong>de</strong> contradicció —tot i <strong>que</strong><br />
pugui t<strong>en</strong>ir conseqüències molt positives—<br />
no és còmoda ni agradable i g<strong>en</strong>era a<br />
l’interior <strong>de</strong> la persona un dinamisme <strong>que</strong><br />
t<strong>en</strong><strong>de</strong>ix a la seva resolució. A<strong>que</strong>sta se sol<br />
resoldre, a grans trets, <strong>de</strong> dues maneres.<br />
Així, <strong>en</strong> alguns casos la t<strong>en</strong>sió es resol<br />
canviant la percepció <strong>de</strong> la persona sigui amb<br />
un canvi positiu o negatiu. El canvi és negatiu<br />
quan les contradiccions es negu<strong>en</strong> o es<br />
reprimeix viol<strong>en</strong>tant la pròpia perspectiva,<br />
la pròpia experiència o <strong>el</strong>s propis s<strong>en</strong>tim<strong>en</strong>ts.<br />
És <strong>el</strong> cas <strong>de</strong> persones homosexuals <strong>que</strong> s’han<br />
suïcidat o <strong>que</strong> han explicat <strong>de</strong>sprés les<br />
conseqüències negatives <strong>que</strong> per a <strong>el</strong>les ha<br />
tingut esforçar-se a convèncer-se a si<br />
mateixes <strong>que</strong> la pròpia sexualitat era d’alguna<br />
manera ‘malalta’, ‘<strong>de</strong>sviada’, ‘<strong>de</strong>ficitària’,<br />
‘intrínsecam<strong>en</strong>t <strong>de</strong>sord<strong>en</strong>ada’ o ‘no-volguda<br />
per Déu’.<br />
El canvi, però, pot ser positiu: les<br />
La teologia feminista <strong>en</strong>cara <strong>que</strong> no <strong>en</strong> rebés a<strong>que</strong>st<br />
nom ha existit <strong>de</strong>s d<strong>el</strong>s inicis. Santa Teresa i sor<br />
Juana Inés <strong>de</strong> la Cruz (a la imatge) <strong>en</strong> són un<br />
exemple.<br />
contradiccions se super<strong>en</strong> gràcies a noves<br />
experiències <strong>que</strong> fan canviar la perspectiva<br />
<strong>de</strong> la persona s<strong>en</strong>se viol<strong>en</strong>tar-la. Posem-ne<br />
un exemple. Quan s’accepta <strong>que</strong> <strong>el</strong> text bíblic<br />
s’ha redactat sota la inspiració <strong>de</strong> Déu<br />
— Bondat i Veritat absoluta—, però passant<br />
per m<strong>en</strong>ts i cors humans —limitats <strong>en</strong><br />
bondat i compr<strong>en</strong>sió—, es pot acceptar <strong>el</strong><br />
fet <strong>que</strong> la Bíblia contingui passatges <strong>que</strong> discrimin<strong>en</strong><br />
les dones, les persones<br />
homosexuals o <strong>el</strong>s malalts <strong>de</strong> lepra, perquè<br />
s’ha comprès <strong>que</strong> <strong>el</strong> fet <strong>que</strong> a<strong>que</strong>sts passatges<br />
siguin a la Bíblia no significa <strong>que</strong> reflecteixin<br />
<strong>el</strong> p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t o <strong>el</strong> voler <strong>de</strong> Déu. La Bíblia<br />
s’ha d’interpretar <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu conjunt i <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
context <strong>de</strong> la comunitat <strong>de</strong> fe <strong>que</strong> també —<br />
com <strong>el</strong>s autors bíblics— <strong>està</strong> inspirada per<br />
Déu però és limitada <strong>en</strong> bondat i<br />
compr<strong>en</strong>sió, i —tal com va <strong>de</strong>clarar <strong>el</strong> papa<br />
Joan Pau II <strong>en</strong> r<strong>el</strong>ació a l’Església catòlica—<br />
<strong>en</strong> qüestions no-dogmàti<strong>que</strong>s ha comès<br />
errors greus al llarg <strong>de</strong> la seva història.<br />
D’una segona manera, la t<strong>en</strong>sió interior
es resol assumint <strong>en</strong> consciència la<br />
responsabilitat <strong>de</strong> mant<strong>en</strong>ir la pròpia<br />
percepció i consi<strong>de</strong>rant <strong>que</strong> <strong>el</strong> <strong>que</strong> ha <strong>de</strong><br />
canviar és la interpretació teològica rebuda.<br />
És <strong>el</strong> <strong>que</strong> va fer al s. XVII <strong>el</strong> teòleg alemany<br />
Friedrich von Spee <strong>en</strong> la seva lluita contra la<br />
i<strong>de</strong>a <strong>que</strong> existeix<strong>en</strong> dones <strong>que</strong> han tingut<br />
tractes (normalm<strong>en</strong>t r<strong>el</strong>acions sexuals) amb<br />
<strong>el</strong> dimoni i són bruixes, i <strong>que</strong> la voluntat <strong>de</strong><br />
Déu és <strong>que</strong> siguin tortura<strong>de</strong>s i/o crema<strong>de</strong>s.<br />
Això és també <strong>el</strong> <strong>que</strong> van fer <strong>el</strong>s esclaus<br />
negres nord-americans <strong>en</strong> la seva lluita contra<br />
l’esclavatge: <strong>el</strong>s colons blancs <strong>el</strong>s havi<strong>en</strong><br />
anunciat l’evang<strong>el</strong>i di<strong>en</strong>t-los <strong>que</strong> <strong>el</strong> Déu <strong>de</strong><br />
Jesús estava a favor d<strong>el</strong> seu esclavatge; <strong>el</strong>ls<br />
van llegir l’evang<strong>el</strong>i p<strong>el</strong> seu compte (i també<br />
amb l’ajuda d<strong>el</strong>s cristians quàkers) i van<br />
compr<strong>en</strong>dre <strong>que</strong> <strong>el</strong> Déu <strong>de</strong> Jesús no estava a<br />
favor d<strong>el</strong> seu esclavatge sinó d<strong>el</strong> seu<br />
alliberam<strong>en</strong>t. En ambdós casos, a<strong>que</strong>stes<br />
i<strong>de</strong>es <strong>que</strong> avui <strong>en</strong>s sembl<strong>en</strong> bàsi<strong>que</strong>s van ser<br />
titlla<strong>de</strong>s d’extremistes, contràries a la Bíblia,<br />
a la tradició, a l’evidència ci<strong>en</strong>tífica, al bé<br />
comú i/o a la llei natural; <strong>en</strong> ambdós casos,<br />
<strong>el</strong>s qui van fer avançar a<strong>que</strong>stes i<strong>de</strong>es van<br />
haver d’estar disposats a pagar amb la vida<br />
<strong>el</strong> seu atrevim<strong>en</strong>t.<br />
La teologia feminista és una teologia<br />
crítica<br />
L’objectiu <strong>de</strong> la teologia crítica és doble:<br />
posar <strong>en</strong> evidència <strong>el</strong>s aspectes <strong>de</strong> la<br />
interpretació rebuda <strong>que</strong> g<strong>en</strong>er<strong>en</strong> contradiccions<br />
i cercar l’oferta d’alternatives<br />
d’interpretació teològicam<strong>en</strong>t consist<strong>en</strong>ts<br />
<strong>que</strong> permetin superar a<strong>que</strong>stes contradiccions.<br />
Com <strong>que</strong> a<strong>que</strong>stes contradiccions<br />
sovint són g<strong>en</strong>era<strong>de</strong>s per situacions <strong>de</strong><br />
discriminació o d’injustícia, a les teologies<br />
críti<strong>que</strong>s també se’ls anom<strong>en</strong>a teologies <strong>de</strong><br />
l’alliberam<strong>en</strong>t.<br />
La teologia feminista és una modalitat <strong>de</strong><br />
Teologia Crítica o <strong>de</strong> l’Alliberam<strong>en</strong>t. <strong>No</strong>rmalm<strong>en</strong>t,<br />
cal<strong>en</strong> tres condicions simultànies<br />
perquè puguem parlar <strong>de</strong> teologia feminista<br />
o <strong>de</strong> teòloga o teòleg feminista.<br />
En primer lloc t<strong>en</strong>ir experiència <strong>de</strong><br />
contradicció. Una persona, no necessàriam<strong>en</strong>t<br />
una dona, troba discriminatòria o<br />
injusta la manera <strong>que</strong> té la seva comunitat<br />
<strong>de</strong> fe <strong>de</strong> conceptuar teològicam<strong>en</strong>t la id<strong>en</strong>titat<br />
o la funció social o eclesial <strong>de</strong> les dones<br />
En segon lloc, <strong>de</strong>cidir una presa <strong>de</strong><br />
posició personal. Això s’es<strong>de</strong>vé quan a<strong>que</strong>sta<br />
persona <strong>que</strong> experim<strong>en</strong>ta una contradicció<br />
arriba a la conclusió (provisional i sempre<br />
oberta a la possibilitat d’error) <strong>que</strong> <strong>el</strong> <strong>que</strong> ha<br />
<strong>de</strong> canviar no és la seva percepció sinó algun<br />
aspecte <strong>de</strong> la interpretació teològica rebuda.<br />
Finalm<strong>en</strong>t cal <strong>que</strong> existeixi una presa <strong>de</strong><br />
posició institucional. La institució <strong>que</strong> vetlla<br />
per la integritat doctrinal <strong>de</strong> la comunitat<br />
<strong>de</strong> fe a la qual pertany a<strong>que</strong>sta persona no<br />
<strong>està</strong> d’acord amb la seva interpretació (la qual<br />
cosa no vol dir —<strong>en</strong>cara <strong>que</strong> pot passar—<br />
<strong>que</strong> li prohibeixi investigar <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st s<strong>en</strong>tit).<br />
El camí <strong>de</strong> la teòloga o d<strong>el</strong> teòleg feminista<br />
és, doncs, necessàriam<strong>en</strong>t, un camí <strong>de</strong><br />
lluita i <strong>de</strong> reivindicació, però això no vol dir<br />
<strong>que</strong> hagi <strong>de</strong> ser només un camí <strong>de</strong> lluita o <strong>de</strong><br />
reivindicació. <strong>No</strong> ho és. És alhora, i <strong>de</strong>s d<strong>el</strong><br />
cor mateix d<strong>el</strong> seu compromís, camí <strong>de</strong><br />
gratuïtat, <strong>de</strong> do, <strong>de</strong> sorpreses i regals<br />
inesperats, <strong>de</strong> <strong>de</strong>scobertes <strong>que</strong> eixampl<strong>en</strong><br />
cada vegada més l’horitzó inicial, <strong>de</strong> vega<strong>de</strong>s<br />
modificant-lo, sovint f<strong>en</strong>t-lo més precís i<br />
donant-li un s<strong>en</strong>tit més ple. És camí <strong>de</strong> lluita,<br />
és camí <strong>de</strong> gratuïtat i, sobretot, és camí <strong>de</strong><br />
solidaritat, d’<strong>en</strong>carnació, d’implicació <strong>en</strong> <strong>el</strong>s<br />
dolors i les joies d<strong>el</strong>s qui pateix<strong>en</strong> rebuig o<br />
discriminació.<br />
Amb això hauria <strong>de</strong> <strong>que</strong>dar clar <strong>que</strong>, tot<br />
i <strong>que</strong> <strong>de</strong> vega<strong>de</strong>s s’han utilitzat com si fossin<br />
termes sinònims, no és <strong>el</strong> mateix la teologia<br />
fem<strong>en</strong>ina <strong>que</strong> la teologia feminista; ni és <strong>el</strong><br />
mateix la perspectiva fem<strong>en</strong>ina <strong>que</strong> la perspectiva<br />
feminista. La perspectiva fem<strong>en</strong>ina, a<br />
diferència <strong>de</strong> la feminista, no té perquè<br />
néixer d’una contradicció, ni té perquè<br />
posicionar-se <strong>de</strong> forma crítica davant <strong>de</strong><br />
ningú. Una dona <strong>que</strong> <strong>de</strong>f<strong>en</strong>si la submissió<br />
<strong>de</strong> les esposes als seus marits, per exemple,<br />
es pot dir <strong>que</strong> té una (<strong>de</strong> les moltes possibles)<br />
perspectiva fem<strong>en</strong>ina, però no es pot dir <strong>que</strong><br />
tingui una perspectiva feminista. Una dona<br />
<strong>que</strong> <strong>de</strong>f<strong>en</strong>si la submissió d<strong>el</strong>s marits a les<br />
seves esposes també té una (<strong>de</strong> les moltes<br />
39
Maria Gaetana Agnesi (1718-1799) va ser<br />
nom<strong>en</strong>ada a proposta d<strong>el</strong> papa B<strong>en</strong>et XIV catedràtica<br />
<strong>de</strong> Matemàti<strong>que</strong>s i Filosofia natural <strong>de</strong> la Universitat<br />
<strong>de</strong> Bolonya. Ella, però, va preferir <strong>de</strong>dicar-se a la<br />
patrística i al servei <strong>de</strong> les persones abandona<strong>de</strong>s.<br />
possibles) perspectiva fem<strong>en</strong>ina, però tampoc<br />
no es pot dir <strong>que</strong> tingui una perspectiva feminista.<br />
La perspectiva feminista pressuposa<br />
<strong>que</strong> les dones i <strong>el</strong>s homes hem estat creats<br />
per establir <strong>en</strong>tre nosaltres r<strong>el</strong>acions lliures i<br />
recípro<strong>que</strong>s, s<strong>en</strong>se submissió ni domini per<br />
part <strong>de</strong> ningú.<br />
Cal també un segon aclarim<strong>en</strong>t. La<br />
contradicció originària d’on neix la teologia<br />
feminista <strong>que</strong> fa referència a la manera <strong>de</strong><br />
conceptuar la id<strong>en</strong>titat o la funció <strong>de</strong> les<br />
dones, no vol dir <strong>que</strong> les teòlogues o <strong>el</strong>s<br />
teòlegs feministes s’interessin només per això<br />
o no percebin cap altra discriminació feta<br />
<strong>en</strong> nom <strong>de</strong> Déu. <strong>No</strong> es tracta d’excloure cap<br />
opressió ni <strong>de</strong> rivalitzar <strong>en</strong>tre <strong>el</strong>les per <strong>de</strong>cidir<br />
quina és la més important: la d<strong>el</strong>s<br />
homosexuals, la <strong>de</strong> les dones, la d<strong>el</strong>s pobres<br />
d<strong>el</strong> tercer món, la d<strong>el</strong>s pobres d<strong>el</strong> quart món,<br />
la d<strong>el</strong>s africans, la d<strong>el</strong>s immigrants, la d<strong>el</strong>s<br />
anom<strong>en</strong>ats ‘indíg<strong>en</strong>es’, la d<strong>el</strong>s disminuïts<br />
físics o psíquics ... V<strong>en</strong>iu a mi, <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s qui esteu<br />
40<br />
cansats i afeixugats. Jo us faré <strong>de</strong>scansar, diu<br />
Jesús (Mt 11,28). I la tradició d’Isra<strong>el</strong> ho<br />
concreta <strong>en</strong> les persones <strong>de</strong> ‘l’immigrant, la<br />
vídua i l’orfe’ (Deut 24, 17-22). Lluitar per<br />
una d’a<strong>que</strong>stes causes equival a lluitar per<br />
totes <strong>el</strong>les. La causa és la concreció<br />
(<strong>en</strong>carnació) <strong>de</strong> la fid<strong>el</strong>itat a Déu <strong>en</strong> la pròpia<br />
vida (<strong>en</strong> la <strong>de</strong> cadascuna i cadascú) i ha<br />
d’<strong>en</strong>tomar <strong>el</strong>s reptes <strong>que</strong> això li suposi tal<br />
com vagin v<strong>en</strong>int.<br />
Epíleg: <strong>el</strong>s perills <strong>de</strong> la recerca teològica<br />
Ja es veu, doncs, <strong>que</strong> <strong>el</strong> perill d’una<br />
investigació teològica d’a<strong>que</strong>stes característi<strong>que</strong>s<br />
(apassionada i compromesa <strong>en</strong> la<br />
lluita social) és <strong>el</strong> biaix, és a dir, la <strong>de</strong>formació<br />
d<strong>el</strong> material investigat <strong>en</strong> funció d<strong>el</strong>s propis<br />
interessos i objectius o <strong>en</strong> funció <strong>de</strong> les<br />
pròpies passions. A<strong>que</strong>st perill és real. <strong>No</strong><br />
s’ha <strong>de</strong> negar. S’ha <strong>de</strong> <strong>de</strong>scobrir d’<strong>en</strong>trada i<br />
s’han <strong>de</strong> pr<strong>en</strong>dre les precaucions metodològi<strong>que</strong>s<br />
necessàries per minimitzar-lo. Així,<br />
per exemple, <strong>en</strong> la utilització <strong>de</strong> les fonts<br />
no s’ha d’ocultar la informació <strong>de</strong>sfavorable;<br />
<strong>en</strong> les cites, no s’ha d’aïllar cap expressió<br />
d<strong>el</strong> seu context <strong>de</strong> manera <strong>que</strong> es perdi <strong>el</strong><br />
s<strong>en</strong>tit <strong>de</strong> l’autora o l’autor original; s’ha <strong>de</strong><br />
procurar pres<strong>en</strong>tar sempre les opinions<br />
contràries <strong>en</strong> la seva versió més sòlida i<br />
atrai<strong>en</strong>t. És important fer constar <strong>que</strong> no hi<br />
ha cap investigació teològica exempta <strong>de</strong><br />
perills. En contraposició al perill <strong>de</strong> biaix/<br />
<strong>de</strong>formació interessada atribuïble a la<br />
teologia crítica o <strong>de</strong> l’alliberam<strong>en</strong>t, la<br />
teologia <strong>que</strong> no té voluntat crítica té <strong>el</strong> perill<br />
<strong>de</strong> la manca <strong>de</strong> significació, <strong>de</strong> ser<br />
irr<strong>el</strong>levant, <strong>de</strong>s<strong>en</strong>carnada.<br />
Teresa Forca<strong>de</strong>s<br />
Agraïm a l’editorial Fragm<strong>en</strong>ta l’autorització<br />
per reproduir a<strong>que</strong>st text <strong>en</strong> format d’article d<strong>el</strong><br />
seu llibre La teologia feminista <strong>en</strong> la història<br />
(2007).
EL NOU ORDRE<br />
ECONÒMIC I EL CISTER<br />
A finals d<strong>el</strong> segle XI i durant <strong>el</strong> segle XII la reforma <strong>que</strong> <strong>el</strong>s cisterc<strong>en</strong>cs van<br />
introduir <strong>en</strong> la interpretació i pràctica <strong>de</strong> la Regla <strong>de</strong> sant B<strong>en</strong>et va t<strong>en</strong>ir conseqüències<br />
econòmi<strong>que</strong>s, socials i tecnològi<strong>que</strong>s importants. Avui, com<strong>en</strong>çat ja <strong>el</strong> segle XXI, la<br />
globalització i les noves tecnologies <strong>de</strong> la informació i <strong>de</strong> la comunicació també<br />
estan t<strong>en</strong>int conseqüències importants <strong>en</strong>tre nosaltres. L’advocat Ramon Mullerat,<br />
antic presid<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la Germandat, <strong>en</strong>s compara a<strong>que</strong>sts dos mom<strong>en</strong>ts <strong>en</strong> <strong>el</strong> segü<strong>en</strong>t<br />
article.<br />
Encara <strong>que</strong> agosarada, voldria int<strong>en</strong>tar<br />
una comparació <strong>en</strong>tre <strong>el</strong> nou<br />
ordre econòmic <strong>que</strong> emergeix a<br />
l’albada d<strong>el</strong> segle XXI i la transformació<br />
operada p<strong>el</strong> Cister a Europa a l’Edat<br />
Mitjana.<br />
Les finalitats <strong>de</strong> les empreses<br />
El corr<strong>en</strong>t iniciat a la segona meitat d<strong>el</strong><br />
segle passat, s<strong>en</strong>s dubte, <strong>està</strong> implantant<br />
un nou ordre econòmic <strong>que</strong> ja ha pres cos<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> segle XXI. A<strong>que</strong>st nou ordre<br />
econòmic <strong>està</strong> implicant una nova<br />
responsabilitat social a l’empresa. En virtut<br />
d’a<strong>que</strong>sta responsabilitat, les empreses<br />
d’avui integr<strong>en</strong> objectius socials i<br />
mediambi<strong>en</strong>tals <strong>en</strong> les seves operacions<br />
mercantils i <strong>en</strong> la seva interacció amb les<br />
persones <strong>que</strong> hi particip<strong>en</strong> i s’hi r<strong>el</strong>acion<strong>en</strong><br />
(stakehol<strong>de</strong>rs). Segons la Cambra <strong>de</strong><br />
Comerç Internacional, les empreses<br />
<strong>de</strong>ci<strong>de</strong>ix<strong>en</strong> voluntàriam<strong>en</strong>t respectar i protegir<br />
<strong>el</strong>s interessos d’una gran diversitat <strong>de</strong> persones<br />
<strong>que</strong> particip<strong>en</strong> i es r<strong>el</strong>acion<strong>en</strong> amb l’empresa,<br />
així com contribuir a un medi ambi<strong>en</strong>t més net<br />
i a una societat millor a través <strong>de</strong> l’acció<br />
interactiva <strong>de</strong> <strong>tots</strong>.<br />
Encara <strong>que</strong> sempre hi ha hagut<br />
empreses i empresaris amb pre<strong>ocupa</strong>ció<br />
social, la realitat és <strong>que</strong> fins fa pocs anys<br />
era un p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t predominant <strong>en</strong> <strong>el</strong> món<br />
d<strong>el</strong>s negocis <strong>que</strong> l’objectiu <strong>de</strong> l’empresa<br />
havia <strong>de</strong> ser, legalm<strong>en</strong>t i honestam<strong>en</strong>t si<br />
Milton Friedman.<br />
es vol, guanyar diners. La principal i<br />
gairebé exclusiva finalitat <strong>de</strong> l’empresa<br />
havia <strong>de</strong> ser la <strong>de</strong> satisfer <strong>el</strong>s consumidors<br />
i la d’<strong>el</strong>aborar productes i serveis per increm<strong>en</strong>tar<br />
<strong>el</strong>s divid<strong>en</strong>ds d<strong>el</strong>s accionistes.<br />
Es tracta, s<strong>en</strong>se anar més lluny, <strong>de</strong> l’animus<br />
lucri <strong>que</strong> caracteritza les societats<br />
mercantils d’acord amb la Llei <strong>de</strong> Societats<br />
Anònimes. Probablem<strong>en</strong>t <strong>el</strong> més clar<br />
41
A la nostra era hi hagut tres revolucions econòmi<strong>que</strong>s. La primera, al segle XI, va ser l'agrària. Els cisterc<strong>en</strong>cs<br />
<strong>en</strong> van ser un d<strong>el</strong>s principals impulsors.<br />
expon<strong>en</strong>t d’a<strong>que</strong>sta postura va ser <strong>el</strong><br />
professor d’economia <strong>de</strong> Chicago i premi<br />
<strong>No</strong>b<strong>el</strong> d’Economia, Milton Friedman, <strong>el</strong><br />
qual, seguint les i<strong>de</strong>es d’Adam Smith, <strong>en</strong><br />
un famós article al The New York Times Magazine<br />
<strong>de</strong> 1970, <strong>de</strong>f<strong>en</strong>sava <strong>que</strong> l’única<br />
responsabilitat <strong>de</strong> l’empresa consisteix a<br />
utilitzar <strong>el</strong>s seus recursos i <strong>de</strong>dicar-se a<br />
activitats <strong>en</strong>camina<strong>de</strong>s a increm<strong>en</strong>tar <strong>el</strong>s seus<br />
b<strong>en</strong>eficis. A<strong>que</strong>sta actitud no és pas tan <strong>de</strong>scab<strong>el</strong>lada<br />
i és <strong>en</strong>cara sostinguda per molts<br />
economistes. Si un empresari gestiona la<br />
seva empresa dintre d<strong>el</strong> marc <strong>de</strong> la llei i<br />
paga <strong>el</strong>s seus impostos, ¿no és, per v<strong>en</strong>tura,<br />
un bon empresari?<br />
Avui dia, però, la societat exigeix a<br />
l’empresa <strong>que</strong>, a més <strong>de</strong> fer b<strong>en</strong>eficis, es<br />
condueixi amb un s<strong>en</strong>tit <strong>de</strong> responsabilitat<br />
social i mediambi<strong>en</strong>tal p<strong>en</strong>sant no només<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong>s interessos d<strong>el</strong>s accionistes, sinó <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong>s <strong>de</strong> totes aqu<strong>el</strong>les persones <strong>que</strong> direc-<br />
42<br />
tam<strong>en</strong>t o indirectam<strong>en</strong>t influeix<strong>en</strong> i són<br />
influï<strong>de</strong>s per l’empresa, inclo<strong>en</strong>t-hi la<br />
comunitat. Com <strong>el</strong>s anglesos ho han<br />
<strong>de</strong>scrit b<strong>en</strong> gràficam<strong>en</strong>t, tres són <strong>el</strong>s<br />
objectius <strong>de</strong> l’empresa d’avui: la g<strong>en</strong>t, <strong>el</strong><br />
planeta i <strong>el</strong>s b<strong>en</strong>eficis (the three bottomlines:<br />
people, planet and profit).<br />
Un nou ordre econòmic<br />
A<strong>que</strong>st movim<strong>en</strong>t repres<strong>en</strong>ta un nou<br />
ordre econòmic. Un ordre <strong>en</strong> <strong>el</strong> qual ja<br />
no man<strong>en</strong> i dispos<strong>en</strong> exclusivam<strong>en</strong>t <strong>el</strong>s<br />
polítics o <strong>el</strong>s militars, sinó <strong>que</strong> són les<br />
empreses i <strong>el</strong>s empresaris <strong>el</strong>s qui <strong>el</strong> li<strong>de</strong>r<strong>en</strong>.<br />
L’historiador Jac<strong>que</strong>s Attali, <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu<br />
llibre Une brève histoire <strong>de</strong> l’av<strong>en</strong>ir, sosté <strong>que</strong><br />
es pot explicar la història <strong>de</strong> la humanitat<br />
com la successió <strong>de</strong> tres grans ordres<br />
polítics: l’ordre Ritual, on l’autoritat és<br />
ess<strong>en</strong>cialm<strong>en</strong>t r<strong>el</strong>igiosa; l’ordre Imperial,<br />
Foto: Arxiu Poblet.
on <strong>el</strong> po<strong>de</strong>r és sobretot<br />
militar; i l’ordre Mercantil,<br />
on <strong>el</strong> grup dominant<br />
és aqu<strong>el</strong>l <strong>que</strong><br />
controla l’economia.<br />
Attali consi<strong>de</strong>ra <strong>que</strong><br />
actualm<strong>en</strong>t som <strong>de</strong> ple<br />
<strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta darrera era.<br />
Naturalm<strong>en</strong>t, a<strong>que</strong>stes<br />
evolucions no es don<strong>en</strong><br />
a través <strong>de</strong> ruptures<br />
dràsti<strong>que</strong>s i a cada<br />
instant coexisteix<strong>en</strong> <strong>el</strong>s<br />
tres ordres <strong>de</strong> po<strong>de</strong>r,<br />
amb avança<strong>de</strong>s prematures<br />
i retrocessos constants.<br />
A l’Edat Mitjana <strong>el</strong><br />
món estava dividit per<br />
l’economia i unit per la<br />
r<strong>el</strong>igió. Avui <strong>està</strong> dividit<br />
per les cre<strong>en</strong>ces i unit<br />
per l’economia globalitzada.<br />
La realitat és <strong>que</strong><br />
Foto: Arxiu Poblet.<br />
actualm<strong>en</strong>t <strong>el</strong> po<strong>de</strong>r i la influència <strong>de</strong> les<br />
empreses és imm<strong>en</strong>s. L’empresa s’ha<br />
transformat <strong>en</strong> l’institut prepon<strong>de</strong>rant.<br />
Avui les empreses regeix<strong>en</strong> <strong>el</strong> món.<br />
Deci<strong>de</strong>ix<strong>en</strong> <strong>el</strong> <strong>que</strong> m<strong>en</strong>gem, <strong>el</strong> <strong>que</strong> llegim,<br />
<strong>el</strong> <strong>que</strong> veiem, on treballem i què fem. La<br />
seva cultura, iconografia i i<strong>de</strong>ologia predomin<strong>en</strong>.<br />
Fins i tot dict<strong>en</strong> normes als<br />
governs <strong>que</strong> les supervis<strong>en</strong> i control<strong>en</strong><br />
àmbits <strong>que</strong> tradicionalm<strong>en</strong>t competi<strong>en</strong> a<br />
l’esfera pública. Avui hi ha unes 70.000<br />
empreses multinacionals amb unes<br />
700.000 filials a més d’una plèia<strong>de</strong> infinita<br />
<strong>de</strong> petites i mitjanes empreses. D<strong>el</strong>s<br />
vint-i-cinc pressupostos més grans d<strong>el</strong><br />
món, <strong>el</strong>s cinc primers correspon<strong>en</strong> a<br />
Estats, a partir d<strong>el</strong> sisè, a grans empreses.<br />
Es calcula <strong>que</strong> molt aviat dues-c<strong>en</strong>tes<br />
empreses subministraran la quasi totalitat<br />
<strong>de</strong> béns i serveis <strong>de</strong> la Humanitat.<br />
La responsabilitat social <strong>de</strong> l’empresa<br />
Com a conseqüència d’a<strong>que</strong>sts grans<br />
La revolució cisterc<strong>en</strong>ca va consistir sobretot a confiar <strong>en</strong> <strong>el</strong> treball, <strong>el</strong> treball<br />
<strong>de</strong> les pròpies mans.<br />
po<strong>de</strong>r i influència, l’empresa té avui unes<br />
responsabilitats socials <strong>que</strong> <strong>de</strong>sbord<strong>en</strong><br />
l’estricte objectiu <strong>de</strong> fer b<strong>en</strong>eficis i ha<br />
d’assumir com a propi <strong>el</strong> <strong>de</strong>ure <strong>de</strong> participar<br />
<strong>en</strong> la solució <strong>de</strong> gran part d<strong>el</strong>s<br />
problemes <strong>que</strong> afligeix<strong>en</strong> la humanitat: la<br />
pobresa, les <strong>de</strong>sigualtats, les pandèmies,<br />
la corrupció, <strong>el</strong> canvi climàtic, etc. Com<br />
<strong>de</strong>ia Winston Churchill, com més po<strong>de</strong>r, més<br />
responsabilitat1 .<br />
A<strong>que</strong>sta nova responsabilitat no es<br />
tracta només d’una actitud filantròpica <strong>en</strong><br />
la qual <strong>el</strong> presid<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> cons<strong>el</strong>l<br />
d’administració firma un xec per a una<br />
causa caritativa al final <strong>de</strong> l’exercici quan<br />
<strong>el</strong> balanç anual és bo. Es tracta més aviat<br />
d’una forma innovadora <strong>de</strong> gestionar<br />
l’empresa, buscant <strong>el</strong> b<strong>en</strong>efici, és cert, però<br />
promov<strong>en</strong>t a l’<strong>en</strong>sems <strong>el</strong>s interessos d<strong>el</strong>s<br />
qui viu<strong>en</strong> dintre i al voltant <strong>de</strong> l’empresa,<br />
d<strong>el</strong> medi ambi<strong>en</strong>t sost<strong>en</strong>ible i <strong>de</strong> la<br />
protecció d<strong>el</strong>s drets humans, <strong>en</strong> estreta<br />
col·laboració amb l’estat i la societat civil<br />
1 En una línia <strong>de</strong> p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t similar, St. B<strong>en</strong>et diu <strong>que</strong>: a qui més es confia, més se li exigeix. (Regla, II, 30).<br />
43
i les seves organitzacions no governam<strong>en</strong>tals.<br />
De la mateixa manera <strong>que</strong> la Unió Europea<br />
no va po<strong>de</strong>r ser construïda p<strong>el</strong>s<br />
militars ni p<strong>el</strong>s polítics sinó <strong>que</strong> ho va ser<br />
p<strong>el</strong>s homes d’empresa <strong>que</strong>, <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> les<br />
dues guerres mundials, var<strong>en</strong> crear <strong>el</strong><br />
Mercat Comú mitjançant <strong>el</strong>s tractats sobre<br />
<strong>el</strong> carbó i l’acer, igualm<strong>en</strong>t un món<br />
global més just, al segle XXI serà l’obra<br />
d<strong>el</strong>s empresaris. L’empresa d<strong>el</strong> segle XXI<br />
s’ha d’implicar <strong>en</strong> la imperiosa necessitat<br />
<strong>de</strong> fer un món millor.<br />
La revolució cisterc<strong>en</strong>ca<br />
El movim<strong>en</strong>t cisterc<strong>en</strong>c <strong>de</strong> l’Alta Edat<br />
Mitjana, amb la seva revolució espiritual i<br />
industrial innovadora, té punts <strong>de</strong><br />
comparació amb <strong>el</strong> nou ordre <strong>que</strong> acabo<br />
<strong>de</strong> <strong>de</strong>scriure, lògicam<strong>en</strong>t amb molts<br />
mutatis mutandis.<br />
A la història europea hi ha hagut tres<br />
revolucions econòmi<strong>que</strong>s: la primera,<br />
l’agrícola, al segle XI, <strong>de</strong>sprés d<strong>el</strong> col·lapse<br />
<strong>de</strong> l’imperi <strong>de</strong> Carlemany; la segona, la<br />
industrial, al segles XVIII i XIX; i la tercera,<br />
la d<strong>el</strong> coneixem<strong>en</strong>t, <strong>que</strong> tot just acaba<br />
<strong>de</strong> com<strong>en</strong>çar.<br />
L’Or<strong>de</strong> d<strong>el</strong>s monjos blancs, fundat per<br />
Robert <strong>de</strong> Molesme al 1098 a l’abadia <strong>de</strong><br />
Cîteaux, i expandit per sant Bernat <strong>de</strong><br />
Claravall <strong>en</strong> <strong>el</strong> segle XII, va constituir la<br />
principal força <strong>de</strong> la difusió espiritual, artística<br />
i tecnològica a l’Europa medieval.<br />
Una revolució agrària<br />
Els cisterc<strong>en</strong>cs van ser <strong>el</strong>s impulsors <strong>de</strong><br />
la primera <strong>de</strong> les revolucions. La revolució<br />
cisterc<strong>en</strong>ca va significar confiar <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
treball, <strong>el</strong> treball <strong>de</strong> les mans, retornant a<br />
la Regla <strong>de</strong> sant B<strong>en</strong>et2 , fugir <strong>de</strong> les ciutats<br />
converti<strong>de</strong>s <strong>en</strong> Babilònies, abandonar <strong>el</strong>s<br />
ornam<strong>en</strong>ts i <strong>el</strong> luxe i donar suport a la<br />
població rural. Però per damunt <strong>de</strong> tot,<br />
<strong>el</strong>s cisterc<strong>en</strong>cs van ser <strong>el</strong>s artífexs <strong>de</strong><br />
2 Regla, 48, 8: "perquè així són veritables monjos quan viu<strong>en</strong> d<strong>el</strong> treball <strong>de</strong> les seves pròpies mans".<br />
44<br />
l’extraordinària explosió econòmica <strong>de</strong><br />
l’agricultura, l’única economia d<strong>el</strong> seu<br />
temps. Van <strong>de</strong>dicar-se a la cria <strong>de</strong> cavalls<br />
i van <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupar la rama<strong>de</strong>ria, la qual<br />
cosa va procurar una millor alim<strong>en</strong>tació<br />
per a la g<strong>en</strong>t. En <strong>de</strong>finitiva, van ser<br />
l’epic<strong>en</strong>tre <strong>de</strong> les reformes agràries i<br />
pecuàries a través <strong>de</strong> les seves granges,<br />
pròsperes i b<strong>en</strong> organitza<strong>de</strong>s.<br />
Exemples d’a<strong>que</strong>sta dinamització van<br />
ser la utilització d<strong>el</strong>s cavalls, més efectiva<br />
<strong>que</strong> la d<strong>el</strong>s bous per a les tas<strong>que</strong>s <strong>de</strong> llaurar<br />
i d’arrossegar pesos, la s<strong>el</strong>ecció <strong>de</strong> llavors,<br />
la cria <strong>de</strong> bestiar i les famoses exportacions<br />
<strong>de</strong> llana, especialm<strong>en</strong>t les realitza<strong>de</strong>s p<strong>el</strong>s<br />
cisterc<strong>en</strong>cs anglesos. A<strong>que</strong>st sis<strong>tema</strong><br />
ord<strong>en</strong>at i organitzat per a la v<strong>en</strong>da d<strong>el</strong>s<br />
productes <strong>de</strong> les seves granges, va contribuir<br />
notablem<strong>en</strong>t al progrés comercial d<strong>el</strong>s<br />
països <strong>de</strong> l’Europa Occid<strong>en</strong>tal. A més, a<br />
través <strong>de</strong> les croa<strong>de</strong>s fer<strong>en</strong> una expansió<br />
internacional d’a<strong>que</strong>st movim<strong>en</strong>t.<br />
Innovacions tecnològi<strong>que</strong>s<br />
Els «monjos <strong>en</strong>ginyers» van revolucionar<br />
també <strong>el</strong> món <strong>de</strong> la indústria.<br />
Especialm<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la indústria hidrològica,<br />
amb la creació <strong>de</strong> pantans, dics i canals, i<br />
amb l’aprofitam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la força hidràulica<br />
<strong>de</strong> les seves ro<strong>de</strong>s. Al Monestir <strong>de</strong> <strong>No</strong>stra<br />
S<strong>en</strong>yora <strong>de</strong> Rueda, a la ribera <strong>de</strong> l’Ebre a<br />
l’Aragó, hi ha un bon exemple d’<strong>en</strong>ginyeria<br />
hidràulica utilitzant una gran roda com a<br />
font d’<strong>en</strong>ergia i un <strong>el</strong>aborat sis<strong>tema</strong> <strong>de</strong><br />
circulació hidrològica utilitzada com<br />
sin<strong>tema</strong> domèstic i <strong>de</strong> calefacció c<strong>en</strong>tral.<br />
L’expansió d<strong>el</strong>s molins, no solam<strong>en</strong>t com<br />
a font d'<strong>en</strong>ergia per a moldre blat i olives,<br />
sinó també per a serrar la fusta, planxar la<br />
roba i activar <strong>el</strong> foc <strong>de</strong> la forja, dat<strong>en</strong><br />
d’a<strong>que</strong>st perío<strong>de</strong>. Els cisterc<strong>en</strong>cs també<br />
for<strong>en</strong> <strong>el</strong>s pioners <strong>en</strong> la utilització d<strong>el</strong>s<br />
molins d’aigua <strong>en</strong> la metal·lúrgia com ho<br />
<strong>de</strong>mostra <strong>el</strong> molí d<strong>el</strong> Monestir <strong>de</strong><br />
Kirkstall3 . Els cisterc<strong>en</strong>cs també var<strong>en</strong><br />
<strong>de</strong>stacar <strong>en</strong> la mineria: la pedra, las seva
extracció i talla, <strong>el</strong> ferro, així com l’estany,<br />
<strong>el</strong> coure, la plata i l’or.<br />
Tot això s<strong>en</strong>se parlar <strong>de</strong> l’arquitectura<br />
cisterc<strong>en</strong>ca <strong>que</strong> va donar lloc a les<br />
impressionants construccions <strong>de</strong> les<br />
abadies i basíli<strong>que</strong>s i <strong>de</strong> la magnífica<br />
organització dintre i fora d<strong>el</strong>s monestirs,<br />
<strong>que</strong> tan <strong>el</strong>oqü<strong>en</strong>tm<strong>en</strong>t va glossar <strong>el</strong> P. Juan<br />
Maria <strong>de</strong> la Torre (Europa i <strong>el</strong> Cister) fa uns<br />
anys a Poblet.<br />
Els cisterc<strong>en</strong>cs també van <strong>en</strong><strong>de</strong>gar una<br />
revolució econòmica interna <strong>en</strong> r<strong>en</strong>unciar<br />
a les seves fonts d’ingressos <strong>de</strong>rivats <strong>de</strong><br />
b<strong>en</strong>eficis, c<strong>en</strong>sos i r<strong>en</strong><strong>de</strong>s i van passar a<br />
<strong>de</strong>p<strong>en</strong>dre <strong>de</strong> la terra i d<strong>el</strong> producte d<strong>el</strong><br />
comerç d<strong>el</strong>s seus productes, tal com diu<br />
la Summa Carta Caritatis.<br />
Conseqüències socials<br />
El nou ordre econòmic impulsat p<strong>el</strong><br />
Cister va t<strong>en</strong>ir implicacions socials com<br />
no podia ser d’altra manera. A<strong>que</strong>stes<br />
operacions agrícoles i tecnològi<strong>que</strong>s no<br />
podi<strong>en</strong> ser <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupa<strong>de</strong>s només p<strong>el</strong>s<br />
monjos, perquè les seves obligacions<br />
litúrgi<strong>que</strong>s <strong>de</strong>manav<strong>en</strong> gran part d<strong>el</strong> seu<br />
temps. Per a<strong>que</strong>sta raó, <strong>el</strong> sis<strong>tema</strong> <strong>de</strong><br />
germans llecs va ser introduït <strong>de</strong>s d<strong>el</strong>s<br />
inicis a gran escala. Reclutats <strong>en</strong>tre <strong>el</strong>s<br />
homes s<strong>en</strong>zills d<strong>el</strong> país, les funcions d<strong>el</strong>s<br />
germans llecs van consistir a dur a terme<br />
<strong>el</strong>s diversos treballs d<strong>el</strong> camp i múltiples<br />
<strong>ocupa</strong>cions <strong>de</strong> l’agricultura i d<strong>el</strong> comerç.<br />
Els llecs formav<strong>en</strong> un cos d’homes <strong>que</strong><br />
vivi<strong>en</strong> amb <strong>el</strong>s monjos, però separats,<br />
s<strong>en</strong>se pr<strong>en</strong>dre part als oficis canònics, però<br />
t<strong>en</strong>int les seves hores <strong>de</strong> pregària i<br />
exercicis r<strong>el</strong>igiosos.<br />
Tan innovadora i influ<strong>en</strong>t va ser a<strong>que</strong>sta<br />
primera revolució, comparable amb la in-<br />
dustrial, <strong>que</strong> molts es pregunt<strong>en</strong> com és<br />
<strong>que</strong> alguns historiadors la pod<strong>en</strong> d<strong>en</strong>ominar<br />
«edat obscura». Possiblem<strong>en</strong>t <strong>en</strong><br />
aqu<strong>el</strong>ls temps, <strong>el</strong>s historiadors er<strong>en</strong><br />
refractaris a incloure <strong>el</strong> progrés tècnic <strong>en</strong><br />
les seves cròni<strong>que</strong>s perquè estav<strong>en</strong><br />
absorbits <strong>en</strong> la <strong>de</strong>scripció <strong>de</strong> les lleg<strong>en</strong>dàries<br />
con<strong>que</strong>stes i gestes militars.<br />
Voldria ressaltar sobretot <strong>que</strong>, com <strong>el</strong><br />
cas d<strong>el</strong> nou ordre econòmic <strong>de</strong> la<br />
responsabilitat social <strong>de</strong> l’empresa avui, <strong>el</strong><br />
movim<strong>en</strong>t cisterc<strong>en</strong>c ofereix les característi<strong>que</strong>s<br />
d’innovació i <strong>de</strong> globalització<br />
(europeïtzació <strong>de</strong> la seva època) 4 , <strong>que</strong><br />
caracteritz<strong>en</strong> també <strong>el</strong> nou ordre mo<strong>de</strong>rn.<br />
Va ser a través d’a<strong>que</strong>st sis<strong>tema</strong> <strong>que</strong> <strong>el</strong>s<br />
cisterc<strong>en</strong>cs poguer<strong>en</strong> t<strong>en</strong>ir a<strong>que</strong>sta part<br />
distintiva <strong>en</strong> <strong>el</strong> progrés <strong>de</strong> la civilització<br />
europea. I tot això brandant <strong>el</strong>s i<strong>de</strong>als <strong>de</strong><br />
progrés i <strong>de</strong> fe.<br />
A tall <strong>de</strong> conclusió<br />
Com he dit abans, la comparació <strong>en</strong>tre<br />
<strong>el</strong> món cisterc<strong>en</strong>c d<strong>el</strong> segle XII i la<br />
situació actual només és possible a grans<br />
trets. Tanmateix, salvant les grans distàncies<br />
d’a<strong>que</strong>sts <strong>de</strong>u segles <strong>que</strong> <strong>en</strong>s separ<strong>en</strong>,<br />
ambdós mom<strong>en</strong>ts repres<strong>en</strong>t<strong>en</strong> <strong>el</strong>s<br />
inicis <strong>de</strong> nous ordres econòmics. Avui les<br />
empreses, motors d<strong>el</strong> món global actual,<br />
surt<strong>en</strong> d<strong>el</strong> seu petit clos per <strong>ocupa</strong>r-se d<strong>el</strong>s<br />
problemes d<strong>el</strong> món globalitzat, per tractar<br />
<strong>de</strong> fer-ne un <strong>de</strong> més just. És <strong>el</strong> mateix <strong>que</strong><br />
van fer <strong>el</strong>s monjos cisterc<strong>en</strong>cs fa <strong>de</strong>u segles<br />
quan, retirats <strong>en</strong> <strong>el</strong>s seus monestirs, van<br />
expandir la seva acció innovadora i van<br />
revigoritzar <strong>el</strong> seu món.<br />
Ramon Mullerat<br />
3 Tan important és la cultura <strong>de</strong> l’aigua i <strong>de</strong> la seva <strong>en</strong>ergia, <strong>que</strong> St. Bernat pr<strong>en</strong> a<strong>que</strong>sts motius per a les seves exhortacions,<br />
com quan diu: Si tu ets savi, et mostraràs més com un dipòsit <strong>que</strong> com un canal. Perquè un canal distribueix l’aigua <strong>que</strong> rep, m<strong>en</strong>tre<br />
<strong>que</strong> un dipòsit espera estar ple abans <strong>de</strong> vessar i així participa <strong>el</strong>l mateix <strong>de</strong> l’abundància <strong>de</strong> l’aigua s<strong>en</strong>se pèrdua.<br />
4 El P. <strong>de</strong> la Torre diu: ... <strong>el</strong> cisterci<strong>en</strong>se medieval y su circunstancia es un paradigma importante <strong>de</strong> la sociedad <strong>de</strong> la Europa<br />
fragm<strong>en</strong>tada <strong>en</strong> naciones. Vi<strong>en</strong>e a ser lo mismo ser cisterci<strong>en</strong>se <strong>en</strong> Escandinavia <strong>que</strong> <strong>en</strong> la p<strong>en</strong>ínsula Ibérica. Los matices geográficos<br />
cambian muy poco. Los Capítulos G<strong>en</strong>erales medían a todas comunida<strong>de</strong>s cisterci<strong>en</strong>ses <strong>que</strong> integraban la Ord<strong>en</strong> casi por <strong>el</strong> mismo<br />
rasero, según <strong>el</strong> principio fundam<strong>en</strong>tal <strong>de</strong> la Carta Caritatis Prior: ‘Obligados a separarnos corporalm<strong>en</strong>te <strong>en</strong> las difer<strong>en</strong>tes regiones (<strong>de</strong><br />
Europa) nos mant<strong>en</strong>emos indisolublem<strong>en</strong>te conglutinados <strong>en</strong> nuestras almas’.<br />
45
L'ENTREVISTA<br />
El P. FRANCESC TULLA i<br />
PUJOL, MONJO DE POBLET<br />
El P. Tomàs (<strong>el</strong> nom monàstic és Francesc Maria) va néixer <strong>el</strong> 28 <strong>de</strong> setembre<br />
d<strong>el</strong> 1928 al santuari <strong>de</strong> sant Magí <strong>de</strong> la Brufaganya, prop <strong>de</strong> santa Coloma <strong>de</strong><br />
Queralt, a la comarca <strong>de</strong> la Conca <strong>de</strong> Barberà. Després la seva família es va<br />
establir a Barc<strong>el</strong>ona on va estudiar als Escolapis, treballà uns anys <strong>en</strong> una agència<br />
<strong>de</strong> duanes, fins <strong>que</strong> vingué a Poblet. El P. Jesús M. Oliver, també monjo <strong>de</strong> Poblet,<br />
i <strong>el</strong> Sr. Xavier Guinovart, secretari <strong>de</strong> la Germandat, l’<strong>en</strong>trevist<strong>en</strong> al mateix monestir<br />
<strong>el</strong> 18 d’octubre, festa <strong>de</strong> sant Lluc evang<strong>el</strong>ista.<br />
¿Com es <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupa la seva vocació r<strong>el</strong>igiosa<br />
i com es concreta fins a <strong>de</strong>sitjar fer-se<br />
monjo cisterc<strong>en</strong>c al monestir <strong>de</strong> Poblet?<br />
Feia temps <strong>que</strong> <strong>de</strong>sitjava fer-me<br />
r<strong>el</strong>igiós, i acons<strong>el</strong>lat p<strong>el</strong> meu director espiritual,<br />
<strong>el</strong> caputxí pare Evang<strong>el</strong>ista <strong>de</strong><br />
Montagut, d<strong>el</strong> santuari <strong>de</strong> Pompeia, a Barc<strong>el</strong>ona,<br />
primer vaig ingressar <strong>en</strong> <strong>el</strong>s<br />
“terciaris” franciscans i <strong>de</strong>sprés em va <strong>en</strong>carrilar<br />
cap a Poblet. Ell també ho havia<br />
acons<strong>el</strong>lat al pare Agustí Altis<strong>en</strong>t, cosa<br />
<strong>que</strong>, <strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>ls mom<strong>en</strong>ts, jo <strong>de</strong>sconeixia.<br />
¿Quin any <strong>en</strong>tra a Poblet i com era la<br />
comunitat <strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>ls mom<strong>en</strong>ts?<br />
Vaig fer a Poblet una excursió amb la<br />
meva parròquia <strong>de</strong> sant Josep Oriol <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona.<br />
El pare Morga<strong>de</strong>s <strong>en</strong>s va fer <strong>de</strong><br />
46<br />
“ciceró”, cosa <strong>que</strong> em va agradar. I així a<br />
la vigília <strong>de</strong> sant Bernat <strong>de</strong> l’any 1947 vaig<br />
posar <strong>el</strong>s peus a Poblet per <strong>que</strong>dar-m’hi;<br />
d’això fa ara 61 anys, <strong>que</strong> és tota una vida.<br />
Des <strong>de</strong> 1940, any <strong>en</strong> què es restaura la vida<br />
monàstica a Poblet fins a l’<strong>el</strong>ecció d<strong>el</strong> primer<br />
abat, l’any 1954, <strong>en</strong> la persona d<strong>el</strong><br />
pare Edmon Garreta, se’n pot dir <strong>el</strong> temps<br />
fundacional. Van ser mom<strong>en</strong>ts <strong>de</strong> molta<br />
estretor [jo <strong>en</strong>cara vaig <strong>en</strong>trar amb la “cartilla”<br />
<strong>de</strong> racionam<strong>en</strong>t].<br />
Vaig conèixer <strong>el</strong>s tres monjos iugoslaus<br />
proced<strong>en</strong>ts d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Sticna (avui<br />
és a Eslovènia) <strong>que</strong> van iniciar la<br />
refundació <strong>en</strong> <strong>el</strong>s aspectes monàstics: <strong>el</strong><br />
pare Eug<strong>en</strong>i Fi<strong>de</strong>rer, <strong>que</strong> s’<strong>ocupa</strong>va d<strong>el</strong>s<br />
estudiants; <strong>el</strong> pare Raf<strong>el</strong> Asic, <strong>que</strong> va ser<br />
<strong>el</strong> meu mestre <strong>de</strong> novicis, <strong>de</strong> molt grat<br />
Foto: BEDMAR.
ecord, i <strong>el</strong> pare Estanislau Mali (àlies<br />
“estanko”) <strong>que</strong> era l’administrador. Un<br />
exemple d<strong>el</strong>s problemes econòmics d<strong>el</strong><br />
mom<strong>en</strong>t era <strong>que</strong> a l’Espluga li reclamav<strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> pagam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> les factures amb una certa<br />
insistència. Per això <strong>el</strong>l <strong>de</strong>ia <strong>de</strong> l’Espluga<br />
<strong>que</strong> er<strong>en</strong> “mala g<strong>en</strong>t”.<br />
Els monjos iugoslaus es van retirar l’any<br />
1950, com també <strong>el</strong> prior italià, <strong>el</strong> P.<br />
Giovanni Rosavini, ja <strong>que</strong> es consi<strong>de</strong>rava<br />
<strong>que</strong> la comunitat havia madurat i ja podia<br />
t<strong>en</strong>ir superiors espanyols. Sis monjos <strong>de</strong><br />
Poblet havi<strong>en</strong> estat un par<strong>el</strong>l d’anys al<br />
monestir suís d’Hauterive per a la seva<br />
formació monàstica i <strong>en</strong> retornar van<br />
ajudar a millorar la situació.<br />
¿Quan vesteix l’hàbit <strong>de</strong> novici i fa la<br />
professió solemne?<br />
Vaig vestir l’hàbit <strong>de</strong> novici a Poblet <strong>el</strong><br />
25 <strong>de</strong> febrer d<strong>el</strong> 1948; <strong>el</strong> juniorat, o vots<br />
temporals, <strong>el</strong>s vaig fer <strong>el</strong> 27 <strong>de</strong> febrer d<strong>el</strong><br />
1949 i la professió solemne <strong>el</strong> 15 d’abril<br />
d<strong>el</strong> 1952, <strong>de</strong> mans d<strong>el</strong> llavors prior-presid<strong>en</strong>t,<br />
<strong>el</strong> pare Gregori Jordana.<br />
¿Com recorda la Comunitat quan <strong>el</strong> pare<br />
Giovanni Rosavini n’era <strong>el</strong> prior i com veu<br />
ara amb la perspectiva d<strong>el</strong> temps <strong>el</strong> seu retorn<br />
a Itàlia i les circumstàncies <strong>que</strong> ho van propiciar?<br />
El sis<strong>tema</strong> <strong>de</strong> vida parroquial d<strong>el</strong>s<br />
cisterc<strong>en</strong>cs italians no era <strong>el</strong> més a<strong>de</strong>quat<br />
per a la refundació <strong>de</strong> Poblet. L’ajut d<strong>el</strong>s<br />
pares iugoslaus va ser molt important –<br />
com ja he dit—, com també la formació<br />
d<strong>el</strong>s monjos <strong>que</strong> van anar a Suïssa; amb<br />
tot, les coses anav<strong>en</strong> seguint <strong>el</strong> seu curs<br />
normal. De fet, al P. Rosavini, <strong>en</strong> retornar<br />
a Itàlia, l’experiència d<strong>el</strong>s 10 anys viscuts<br />
a Poblet li va servir per fer poc <strong>de</strong>sprés la<br />
fundació <strong>de</strong> Milà. Més tard va es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>ir<br />
l’abat-presid<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la Congregació italiana,<br />
fins <strong>que</strong>, <strong>en</strong> jubilar-se, <strong>en</strong>cara va<br />
refundar <strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Fiastra, dins d’un<br />
parc natural protegit prop <strong>de</strong> l’Adriàtic,<br />
on morí amb més <strong>de</strong> noranta anys. Al número<br />
3 <strong>de</strong> la revista Poblet <strong>de</strong> g<strong>en</strong>er <strong>de</strong><br />
2002 vàrem publicar precisam<strong>en</strong>t una <strong>en</strong>trevista<br />
<strong>que</strong> li vàrem fer a Fiastra.<br />
47<br />
Foto: BEDMAR.
¿On va fer <strong>el</strong>s seus estudis eclesiàstics i<br />
quan fou ord<strong>en</strong>at prevere?<br />
Els estudis <strong>de</strong> filosofia i teologia <strong>el</strong>s<br />
vaig fer aquí, com soli<strong>en</strong> fer-se, i <strong>el</strong>s vaig<br />
acabar a Roma, a l’At<strong>en</strong>eu d<strong>el</strong>s<br />
b<strong>en</strong>edictins <strong>de</strong> Sant Ans<strong>el</strong>m, on havia<br />
anat per es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>ir “assist<strong>en</strong>t” i <strong>ocupa</strong>r-me<br />
d<strong>el</strong>s germans conversos <strong>de</strong> la Casa G<strong>en</strong>eral,<br />
<strong>de</strong> 1953 a 1955. Els or<strong>de</strong>s m<strong>en</strong>ors<br />
–com llavors es coneixi<strong>en</strong>— <strong>el</strong>s vaig<br />
rebre, <strong>el</strong> juny d<strong>el</strong> 1951, cas únic, a la<br />
cap<strong>el</strong>la restaurada <strong>de</strong> la casa <strong>de</strong><br />
Cast<strong>el</strong>lfollit, <strong>de</strong> mans <strong>de</strong> l’abat g<strong>en</strong>eral<br />
Mateu Quatember. L’or<strong>de</strong> d<strong>el</strong> subdiaconat,<br />
<strong>que</strong> va ser suprimit <strong>de</strong>sprés d<strong>el</strong><br />
Concili Vaticà II, <strong>el</strong> vaig rebre a Poblet<br />
mateix <strong>el</strong> 21 <strong>de</strong> setembre <strong>de</strong> 1952, <strong>de</strong><br />
mans d<strong>el</strong> Dr. B<strong>en</strong>jamín <strong>de</strong> Arriba i Castro,<br />
l’ar<strong>que</strong>bisbe <strong>de</strong> Tarragona; <strong>el</strong>l mateix<br />
em va conferir <strong>el</strong> diaconat, <strong>el</strong> 20 d’agost<br />
<strong>de</strong> 1953; i <strong>el</strong> presbiterat em va ser conferit<br />
p<strong>el</strong> bisbe <strong>de</strong> Girona, Josep Cartañà, a<br />
Poblet mateix, <strong>el</strong> 4 d’octubre <strong>de</strong> 1953. De<br />
1962 a 1964, vaig fer la llic<strong>en</strong>ciatura <strong>en</strong><br />
dret canònic a la Universitat <strong>de</strong> Comillas,<br />
<strong>en</strong> la seva secció <strong>de</strong> Madrid.<br />
¿Quines responsabilitats assumeix al<br />
monestir quan ja ha acabat la seva formació<br />
fins al seu nom<strong>en</strong>am<strong>en</strong>t com a sotsprior?<br />
En retornar <strong>de</strong> Roma l’any 1955 vaig<br />
ser nom<strong>en</strong>at sotsprior i se’m va <strong>en</strong>comanar,<br />
per part <strong>de</strong> la Comunitat, la supervisió <strong>de</strong><br />
les obres <strong>que</strong> es dui<strong>en</strong> a terme al monestir,<br />
cosa <strong>que</strong> volia dir <strong>que</strong> havia <strong>de</strong> tractar amb<br />
<strong>el</strong>s tècnics i <strong>el</strong>s operaris <strong>que</strong> les fei<strong>en</strong>.<br />
¿Com recorda <strong>que</strong> es viu la <strong>de</strong>saparició d<strong>el</strong>s<br />
germans conversos i la unificació <strong>en</strong> una única<br />
comunitat <strong>de</strong> monjos per primera vegada<br />
<strong>de</strong>s <strong>de</strong> la fundació <strong>de</strong> l’Or<strong>de</strong>?<br />
El Concili Vaticà II va ser <strong>el</strong> <strong>que</strong> va<br />
posar –diguem-ho així— <strong>el</strong> “dit a la llaga”,<br />
quan <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu <strong>de</strong>cret “Perfectae<br />
caritatis” va dir <strong>que</strong> “a fi <strong>que</strong> <strong>en</strong>tre <strong>el</strong>s<br />
membres <strong>el</strong> vincle <strong>de</strong> la germanor sigui<br />
més fort, <strong>el</strong>s qui s’anom<strong>en</strong><strong>en</strong>, conversos...,<br />
han d’unir-se estretam<strong>en</strong>t a la vida i a les<br />
obres <strong>de</strong> la comunitat” (núm. 15). I <strong>el</strong> papa<br />
48<br />
El P. Francesc M. Tulla, <strong>en</strong>cara diaca, <strong>en</strong> les exèquies<br />
d<strong>el</strong> P. Abat G<strong>en</strong>eral M. Quatember (1953).<br />
Pau VI, <strong>que</strong> actualitza <strong>el</strong> Concili, <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu<br />
motu proprio “Ecclesiae Sanctae”, ho acaba<br />
<strong>de</strong> concretar di<strong>en</strong>t <strong>que</strong> “<strong>el</strong>s Capítols<br />
g<strong>en</strong>erals... cerquin la manera <strong>que</strong> <strong>el</strong>s r<strong>el</strong>igiosos<br />
anom<strong>en</strong>ats conversos..., obtinguin<br />
gradualm<strong>en</strong>t vot actiu <strong>en</strong> <strong>de</strong>terminats<br />
actes <strong>de</strong> la comunitat i <strong>en</strong> les <strong>el</strong>eccions, i<br />
fins i tot passiu <strong>en</strong> certs càrrecs; així<br />
s’efectuarà realm<strong>en</strong>t la seva íntima inserció<br />
<strong>en</strong> la vida i activitats <strong>de</strong> la comunitat i <strong>el</strong>s<br />
sacerdots podran <strong>de</strong>dicar-se més<br />
lliurem<strong>en</strong>t als ministeris <strong>que</strong> <strong>el</strong>s són propis”<br />
(núm. 27). La Congregació italiana <strong>que</strong><br />
va refundar Poblet t<strong>en</strong>ia les dues classes<br />
<strong>de</strong> r<strong>el</strong>igiosos: <strong>el</strong>s monjos, <strong>que</strong> g<strong>en</strong>eralm<strong>en</strong>t<br />
er<strong>en</strong> sacerdots, i <strong>el</strong>s conversos, <strong>que</strong><br />
s’<strong>ocupa</strong>v<strong>en</strong> <strong>de</strong> les feines més manuals.<br />
Aleshores ja hi havia una concessió<br />
important i era <strong>que</strong> portav<strong>en</strong> l’hàbit blanc<br />
i negre com <strong>el</strong>s altres (<strong>el</strong>s antics conversos<br />
sempre vesti<strong>en</strong> <strong>de</strong> color marró), però<br />
res més. Els d’aquí Poblet t<strong>en</strong>i<strong>en</strong> la seva<br />
cap<strong>el</strong>la, on <strong>de</strong>i<strong>en</strong> l’ofici parvo <strong>de</strong> la Mare<br />
Foto: Arxiu Poblet.
<strong>de</strong> Déu, i només baixav<strong>en</strong> a l’església <strong>el</strong>s<br />
dium<strong>en</strong>ges i festes.<br />
Per l’aplicació <strong>de</strong> les normes conciliars<br />
i papals, es va fer una espècie <strong>de</strong> nova<br />
“professió” a la qual s’hi van adherir <strong>tots</strong>,<br />
excepte un (<strong>en</strong>cara segueix així, tot i <strong>que</strong><br />
va adquirir <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s drets, com <strong>el</strong>s altres), i<br />
d’a<strong>que</strong>sta manera es va unificar la<br />
comunitat. Crec <strong>que</strong> la int<strong>en</strong>ció d<strong>el</strong><br />
Concili era la <strong>de</strong> treure barreres jurídi<strong>que</strong>s,<br />
moltes d’<strong>el</strong>les <strong>en</strong>utjoses, <strong>en</strong>cara <strong>que</strong>, a la<br />
pràctica, la vida imposava moltes<br />
limitacions i les coses er<strong>en</strong> tal com són.<br />
Un dia <strong>que</strong> amb l’abat Maur <strong>en</strong> fèiem<br />
repàs, <strong>en</strong>s vam adonar <strong>que</strong>, per exemple,<br />
les lectures a l’ofici les segui<strong>en</strong> f<strong>en</strong>t <strong>el</strong>s <strong>de</strong><br />
sempre, la direcció <strong>de</strong> les seccions<br />
continuava com abans, i <strong>en</strong> altres casos,<br />
tot era igual; cadascú, doncs, estava al seu<br />
lloc, segons les seves capacitats.<br />
¿Quina valoració fa <strong>de</strong> les circumstàncies<br />
internes <strong>que</strong> van propiciar la marxa <strong>de</strong> l’abat<br />
Edmon Garreta i una part <strong>de</strong> la comunitat per<br />
fundar <strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Solius? I ¿quin paper<br />
p<strong>en</strong>sa <strong>que</strong> hi va jugar <strong>el</strong> Concili, <strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta<br />
situació?<br />
Crec <strong>que</strong> tot prové d<strong>el</strong> postconcili. El<br />
pare Garcias Colombàs, <strong>de</strong> Montserrat, va<br />
fer un article a la revista “La Vie Spiritu<strong>el</strong>le”<br />
lloant <strong>el</strong>s monestirs petits, com si fossin<br />
la panacea <strong>de</strong> la nova vida monàstica<br />
postconciliar. En sorgir<strong>en</strong> diverses noves<br />
fundacions, i <strong>en</strong>tre <strong>el</strong>les hi ha la d<strong>el</strong><br />
monestir <strong>de</strong> Solius.<br />
De sotsprior a prior. ¿Com és la Comunitat<br />
quan l’abat Maur <strong>el</strong> nom<strong>en</strong>a prior i quins<br />
<strong>el</strong>em<strong>en</strong>ts li agradaria ass<strong>en</strong>yalar d’a<strong>que</strong>st llarg<br />
abadiat?<br />
L’any 1971, un any <strong>de</strong>sprés d’accedir a<br />
l’abadiat, l’abat Maur Esteva reorganitza<br />
les coses, i a mi em nom<strong>en</strong>a prior. D<strong>el</strong> seu<br />
llarg abadiat (van ser més <strong>de</strong> vint-i-cinc<br />
anys!), voldria posar <strong>en</strong> r<strong>el</strong>leu <strong>el</strong>s seus<br />
esforços monàstics. Primeram<strong>en</strong>t <strong>el</strong> fet <strong>de</strong><br />
redactar unes Constitucions ja <strong>que</strong> <strong>en</strong>s<br />
regíem per uns Estatuts. Després va<br />
reorganitzar la Congregació i hi va incor-<br />
porar les monges, ja <strong>que</strong> a l’Or<strong>de</strong><br />
Cisterc<strong>en</strong>c monjos i monges formem un<br />
mateix Or<strong>de</strong> (<strong>el</strong>s m<strong>en</strong>dicants, <strong>que</strong> són <strong>el</strong>s<br />
<strong>que</strong> <strong>de</strong>scriu <strong>el</strong> dret canònic, són tres or<strong>de</strong>s:<br />
<strong>el</strong>s frares, les monges i <strong>el</strong>s terciaris). Això<br />
<strong>el</strong> va obligar a anar bisbat per bisbat, ja<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong>s bisbes es crei<strong>en</strong> <strong>que</strong> les monges<br />
er<strong>en</strong> seves perquè la Santa Seu, per<br />
rescriptes quin<strong>que</strong>nnals <strong>el</strong>s hi <strong>en</strong>comanava;<br />
i, és clar, per incorporar les monges<br />
a l’Or<strong>de</strong> calia <strong>que</strong> <strong>el</strong>s bisbes hi estiguessin<br />
d’acord; finalm<strong>en</strong>t es va portar tot l’afer a<br />
Roma. <strong>No</strong> hi va haver contrarietats,<br />
excepte <strong>en</strong> <strong>el</strong> cas <strong>de</strong> Toledo, on <strong>el</strong> Vicari<br />
g<strong>en</strong>eral li va etzibar: “¿oiga, y si las <strong>de</strong>más<br />
r<strong>el</strong>igiosas me lo pid<strong>en</strong>, qué?” Les altres<br />
r<strong>el</strong>igioses no li ho <strong>de</strong>manari<strong>en</strong>, ja <strong>que</strong> <strong>el</strong>les<br />
no ho han tingut mai. Finalm<strong>en</strong>t Toledo<br />
també va cedir (era per les monges <strong>de</strong><br />
Talavera). En restaurar-se Poblet, <strong>de</strong> “dret”<br />
revivi<strong>en</strong> <strong>el</strong>s drets <strong>de</strong> la Congregació <strong>de</strong> la<br />
Corona d’Aragó, perquè <strong>en</strong> morir l’últim<br />
monjo (a finals d<strong>el</strong> segle XIX) no havi<strong>en</strong><br />
passat <strong>el</strong>s 100 anys <strong>que</strong> <strong>de</strong>mana <strong>el</strong> dret<br />
canònic per caducar una Congregació (<strong>de</strong><br />
fet, es mant<strong>en</strong>i<strong>en</strong> per les monges, no<br />
suprimi<strong>de</strong>s, però <strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>l mom<strong>en</strong>t no<br />
estav<strong>en</strong> incorpora<strong>de</strong>s a l’Or<strong>de</strong>). Tanmateix<br />
un Síno<strong>de</strong> <strong>de</strong> l’Or<strong>de</strong> va establir <strong>que</strong><br />
havi<strong>en</strong> <strong>de</strong> ser “dos” <strong>el</strong>s monestirs si es<br />
voli<strong>en</strong> reviure <strong>de</strong> “fet” <strong>el</strong>s drets <strong>de</strong> la<br />
Congregació. Quan Solius va es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>ir<br />
autònom, l’abat Maur va aprofitar-ho per<br />
proposar a un Síno<strong>de</strong> —i ho aconseguí—<br />
<strong>que</strong> se’ns retornessin <strong>el</strong>s drets <strong>de</strong> la<br />
Congregació <strong>de</strong> la qual l’abat <strong>de</strong> Poblet<br />
n’era <strong>el</strong> presid<strong>en</strong>t nat. Po<strong>de</strong>r reviure la<br />
Congregació, incorporar-hi les monges i<br />
les noves Constitucions va ser obra <strong>de</strong><br />
l’abat Maur.<br />
Vostè ha col·laborat activam<strong>en</strong>t amb la<br />
Germandat. Com veu l’adaptació propiciada<br />
per l’abat Josep Alegre i quin futur creu <strong>que</strong><br />
té?<br />
De b<strong>el</strong>l antuvi, he <strong>de</strong> dir <strong>que</strong> la “carta”<br />
<strong>de</strong> Germandat (admissió, imposició <strong>de</strong><br />
medalla, etc.), no és altra cosa <strong>que</strong> la<br />
incorporació d’una <strong>de</strong>terminada persona<br />
a les gràcies espirituals <strong>de</strong> l’Or<strong>de</strong> per<br />
49
<strong>de</strong>cisió <strong>de</strong> l’abat. En agraïm<strong>en</strong>t,<br />
a<strong>que</strong>sta persona sempre<br />
ha volgut ajudar <strong>el</strong> monestir<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong> rebia, tant abans com<br />
ara. En <strong>el</strong> cas <strong>de</strong> Poblet, quan<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong>s primers anys, tot i <strong>que</strong><br />
se n’havia promès <strong>el</strong> mant<strong>en</strong>im<strong>en</strong>t,<br />
<strong>de</strong> fet se’ns negav<strong>en</strong><br />
les cols i <strong>el</strong>s tronxos <strong>que</strong> es<br />
donav<strong>en</strong> als conills, va ser <strong>el</strong><br />
mom<strong>en</strong>t <strong>en</strong> què la Comunitat<br />
va anar a trucar a les portes <strong>de</strong><br />
les persones <strong>que</strong> <strong>el</strong>s podi<strong>en</strong><br />
ajudar, i <strong>de</strong> seguida arribar<strong>en</strong><br />
a Poblet sacs <strong>de</strong> patates i altres<br />
provisions. Després es va<br />
aconseguir <strong>que</strong> a<strong>que</strong>stes persones<br />
s’organitzessin i formessin<br />
l’any 1945 la Germandat<br />
<strong>de</strong> B<strong>en</strong>efactors <strong>de</strong> Poblet.<br />
En aqu<strong>el</strong>ls mom<strong>en</strong>ts <strong>en</strong> què<br />
Poblet era una <strong>de</strong>solació,<br />
perquè arreu era una ruïna, <strong>el</strong><br />
primer <strong>que</strong> van fer fou restaurar<br />
quatre importants <strong>de</strong>p<strong>en</strong>dències:<br />
la biblioteca, la sala<br />
capitular, <strong>el</strong> refetor i la sala d<strong>el</strong>s cups com<br />
a locutori. Va ser realm<strong>en</strong>t un cop d’efecte<br />
important <strong>que</strong> uns particulars afrontessin<br />
unes obres així quan <strong>el</strong> país no ho podia<br />
fer <strong>de</strong>sprés d’una guerra fratricida <strong>que</strong><br />
l’havia arruïnat. I van seguir altres obres,<br />
<strong>de</strong> manera <strong>que</strong> l’última restauració va ser<br />
la <strong>de</strong> la sala <strong>de</strong> visites dita d<strong>el</strong> Forn, <strong>en</strong><br />
temps <strong>de</strong> l’abat Garreta. Va haver-hi<br />
mom<strong>en</strong>ts <strong>en</strong> què la Germandat havia <strong>de</strong><br />
donar una espècie <strong>de</strong> subv<strong>en</strong>ció a fi <strong>que</strong><br />
Poblet fes front a les més <strong>el</strong>em<strong>en</strong>tals<br />
necessitats econòmi<strong>que</strong>s; i fins i tot es<br />
podria dir <strong>que</strong> “fins les escombres” <strong>en</strong>s<br />
proporcionava! En l’època <strong>de</strong> l’abat Maur<br />
es van finançar obres bàsi<strong>que</strong>s <strong>de</strong> la biblioteca.<br />
Actualm<strong>en</strong>t l’abat Josep Alegre<br />
ho ha planejat d’una altra manera. Ell creu<br />
<strong>que</strong> un col·lectiu <strong>de</strong> 380 membres mereix<br />
ser mimat i d’aquí n’han sortit les diverses<br />
activitats <strong>que</strong> es du<strong>en</strong> a terme cada any,<br />
com la reunió pl<strong>en</strong>ària, <strong>el</strong> recés d’adv<strong>en</strong>t,<br />
la revista, les cartes-circulars, etc. Jo crec<br />
50<br />
Foto: Arxiu Poblet.<br />
Processó per l'àbsis d<strong>el</strong> monestir <strong>el</strong> dia d<strong>el</strong>s fid<strong>el</strong>s difunts (1961).<br />
<strong>que</strong> a<strong>que</strong>st plantejam<strong>en</strong>t és bo, té futur i<br />
continuarà.<br />
Ha viscut <strong>en</strong> primera persona i amb<br />
responsabilitat directe <strong>el</strong> procés <strong>de</strong> restauració<br />
d<strong>el</strong> monestir: ¿què <strong>de</strong>stacaria d’a<strong>que</strong>st llarg<br />
perío<strong>de</strong>? ¿Voldria ass<strong>en</strong>yalar algunes persones<br />
<strong>que</strong> hagin sobresortit <strong>en</strong> la seva <strong>de</strong>dicació i<br />
<strong>en</strong>trega? ¿Quina valoració fa d<strong>el</strong> Poblet d’avui<br />
<strong>de</strong>s d<strong>el</strong> punt <strong>de</strong> vista <strong>de</strong> la restauració? ¿Què<br />
<strong>que</strong>da per fer?<br />
L’abat Maur sempre <strong>de</strong>ia <strong>que</strong> tot això<br />
era fruit <strong>de</strong> moltes mans i <strong>de</strong> molts noms i<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong> millor era sil<strong>en</strong>ciar-los a fi <strong>de</strong> no<br />
t<strong>en</strong>ir fatals oblits. I t<strong>en</strong>ia raó. A tall<br />
d’il·lustració esm<strong>en</strong>taria <strong>en</strong> primer lloc la<br />
Comissió <strong>de</strong> Monum<strong>en</strong>ts <strong>de</strong> Tarragona<br />
(s. XIX) <strong>que</strong> va aconseguir <strong>que</strong> l’Estat tirés<br />
<strong>en</strong>rere <strong>el</strong> seu <strong>de</strong>cret <strong>de</strong> v<strong>en</strong>da <strong>de</strong> Poblet i,<br />
s<strong>en</strong>se subv<strong>en</strong>cions <strong>en</strong> la majoria d<strong>el</strong>s casos,<br />
fes teula<strong>de</strong>s, apuntalés edificis, posés<br />
un conserge, etc. El primer Patronat, <strong>el</strong><br />
d<strong>el</strong>s anys 30, també féu la seva funció i va
fer moltes coses. Després <strong>de</strong> la guerra civil,<br />
<strong>el</strong> marquès <strong>de</strong> Lozoya va t<strong>en</strong>ir interès<br />
<strong>que</strong> tornessin <strong>el</strong>s monjos, perquè amb <strong>el</strong><br />
seu treball <strong>de</strong> formiguetes, cer<strong>que</strong>ssin recursos<br />
per a restaurar Poblet. Va obt<strong>en</strong>ir<br />
la concessió <strong>de</strong> 50.000 ptes d’aqu<strong>el</strong>l temps<br />
per a pagar factures, <strong>que</strong> realm<strong>en</strong>t er<strong>en</strong><br />
molts diners i van durar molts anys. Ja s’ha<br />
parlat <strong>de</strong> la Germandat. La Diputació <strong>de</strong><br />
Tarragona posava <strong>el</strong>s tècnics i <strong>el</strong>s diners<br />
<strong>de</strong> les obres <strong>que</strong> feia; <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong>ixà un<br />
temps d’acudir a Poblet i ara torna a contribuir-hi.<br />
En <strong>el</strong> temps d<strong>el</strong> Ministre<br />
d’Educació Ruiz Giménez es concedir<strong>en</strong><br />
400.000 ptes d’aqu<strong>el</strong>l temps, <strong>que</strong> durant<br />
molts anys permeter<strong>en</strong> fer restauracions<br />
segui<strong>de</strong>s. L’any 1954 es concedí la cessió<br />
<strong>en</strong> us<strong>de</strong>fruit per noranta-nou anys, prorrogable<br />
per altres noranta nou més, d<strong>el</strong><br />
monum<strong>en</strong>t a la Comunitat cisterc<strong>en</strong>ca, i<br />
llavors <strong>el</strong> Patronat va <strong>de</strong>ixar <strong>de</strong> t<strong>en</strong>ir la<br />
repres<strong>en</strong>tació <strong>de</strong> l’Estat [<strong>que</strong> segueix<br />
ess<strong>en</strong>t-ne <strong>el</strong> titular] i va es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>ir<br />
protecció per a la Comunitat. La<br />
Diputació <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona és <strong>de</strong> les <strong>en</strong>titats<br />
<strong>que</strong> ha fet, i fa, més aportacions a Poblet.<br />
El govern d<strong>el</strong> País Val<strong>en</strong>cià fa una<br />
contribució anual. I <strong>en</strong> <strong>el</strong>s últims temps<br />
d<strong>el</strong> seu mandat, l’abat Maur va ser d<strong>el</strong>s <strong>que</strong><br />
més van fer <strong>en</strong> <strong>tots</strong> temps per Poblet, amb<br />
la col·laboració d<strong>el</strong> presid<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la<br />
G<strong>en</strong>eralitat, <strong>el</strong> M.H. Sr. Josep Tarrad<strong>el</strong>las<br />
i Joan, <strong>que</strong> <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la Diputació <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona<br />
i la mateixa G<strong>en</strong>eralitat, impulsà la<br />
recuperació d’una gran part d<strong>el</strong><br />
monum<strong>en</strong>t, cimbori, museu, claustre superior,<br />
torres, muralla i <strong>el</strong> dipòsit d<strong>el</strong> seu<br />
“arxiu” personal <strong>en</strong> <strong>el</strong> Palau <strong>de</strong> l’Abat, <strong>de</strong><br />
manera <strong>que</strong> ara fa goig, impressiona i<br />
p<strong>en</strong>so <strong>que</strong> <strong>tots</strong> <strong>el</strong> <strong>que</strong> <strong>el</strong> visit<strong>en</strong> <strong>en</strong> surt<strong>en</strong><br />
cont<strong>en</strong>ts i satisfets. La nova Hostatgeria<br />
<strong>està</strong> p<strong>en</strong>d<strong>en</strong>t d’unes tramitacions. I<br />
pròximam<strong>en</strong>t s’iniciaran les obres <strong>que</strong> <strong>de</strong><br />
la Torre d’<strong>en</strong>trada dita d<strong>el</strong> R<strong>el</strong>lotge, fins a<br />
la Porta Daurada, i es refarà <strong>el</strong> pavim<strong>en</strong>t<br />
amb llambor<strong>de</strong>s, es construirà un dipòsit,<br />
i altres <strong>de</strong>talls, <strong>de</strong> cara a donar un bon<br />
accés a la nova Hostatgeria. Petites obres<br />
<strong>de</strong> mant<strong>en</strong>im<strong>en</strong>t sempre se n’hauran <strong>de</strong> fer<br />
<strong>en</strong> una <strong>en</strong>titat com a<strong>que</strong>sta.<br />
¿Com veu la possible construcció <strong>de</strong><br />
l’Auditori al costat d<strong>el</strong> Palau nou <strong>de</strong> l’Abat?<br />
L’Auditori ja té <strong>el</strong>s seus espònsors.<br />
Després d’un temps per refer <strong>el</strong>s plànols,<br />
ja <strong>que</strong> no t<strong>en</strong>ia <strong>el</strong> projecte <strong>de</strong> “seguretat”,<br />
i amb problemes p<strong>el</strong>s canvis <strong>de</strong> nom d<strong>el</strong><br />
Departam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> Cultura, <strong>que</strong> va obligar a<br />
corregir <strong>el</strong> projecte, ara, a<strong>que</strong>st ja ha<br />
passat <strong>el</strong> control <strong>de</strong> la Comissió territorial<br />
<strong>de</strong> Cultura <strong>de</strong> Tarragona i confio <strong>que</strong><br />
no es trigui ja a iniciar les obres, es faci<br />
l’Auditori i s’acabi la restauració d<strong>el</strong> Palau<br />
<strong>de</strong> l’Abat.<br />
¿Com veu la Fundació i quin paper p<strong>en</strong>sa<br />
<strong>que</strong> pot jugar?<br />
Per a mi és una <strong>en</strong>titat un xic marginal<br />
a la meva tasca ja <strong>que</strong> ha nascut quan he<br />
anat <strong>de</strong>ixant coses i per tant directam<strong>en</strong>t<br />
no hi he intervingut. Amb tot, p<strong>en</strong>so <strong>que</strong><br />
fa <strong>el</strong> seu paper i pot seguir tocant temes<br />
d’actualitat.<br />
Vostè <strong>en</strong> <strong>tots</strong> a<strong>que</strong>sts anys ha vist <strong>en</strong>trar i<br />
sortir molta g<strong>en</strong>t, ¿què li diria a un jove <strong>que</strong> es<br />
vol fer monjo a Poblet i quins cons<strong>el</strong>ls li donaria<br />
amb la perspectiva <strong>de</strong> tota una vida?<br />
En <strong>el</strong>s primers temps, les <strong>en</strong>tra<strong>de</strong>s i<br />
sorti<strong>de</strong>s <strong>de</strong> monjos sovintejav<strong>en</strong> molt i<br />
crec <strong>que</strong> això es <strong>de</strong>via al fet <strong>que</strong> la cosa no<br />
estava d<strong>el</strong> tot ass<strong>en</strong>tada o estructurada.<br />
Vam arribar a ser cinquanta monjos. En<br />
van sortir 10 per anar a Solius, <strong>que</strong> va ser<br />
un bon tall. Als d’avui <strong>el</strong>s diria, primer, <strong>de</strong><br />
fer una llarga estada al Monestir, i adonarse<br />
<strong>de</strong> què és, com funciona, i <strong>el</strong> perquè <strong>de</strong><br />
la seva vida retirada, l’<strong>en</strong>trega a la pregària<br />
—pública o privada— i a l’adoració, i amb<br />
l’estudi i <strong>el</strong> treball. Si això <strong>el</strong> conv<strong>en</strong>ç, i la<br />
Comunitat, per la seva part, s’adona d<strong>el</strong>s<br />
valors d<strong>el</strong> candidat, llavors <strong>que</strong> <strong>en</strong>tri.<br />
Després hi ha un llarg temps <strong>de</strong> formació,<br />
<strong>en</strong>tre postulantat, noviciat i juniorat, fins<br />
arribar a la professió monàstica. Hi ha<br />
prou temps perquè <strong>el</strong> candidat conegui bé<br />
51
Foto: BEDMAR.<br />
la institució i per pon<strong>de</strong>rar <strong>el</strong> candidat i<br />
les seves virtuts per part <strong>de</strong> la comunitat.<br />
I aquí hi ha un d<strong>el</strong>s problemes d<strong>el</strong> món<br />
d’avui: <strong>en</strong> g<strong>en</strong>eral les persones d’ara no<br />
vol<strong>en</strong> compromisos <strong>de</strong> llarga durada, bé<br />
p<strong>el</strong> <strong>de</strong>sgast <strong>que</strong> supos<strong>en</strong> o bé p<strong>el</strong>s canvis<br />
<strong>de</strong> valors. P<strong>el</strong> <strong>que</strong> fa a la perseverança,<br />
però, no s’ha <strong>de</strong> p<strong>en</strong>sar massa <strong>en</strong> les forces<br />
humanes, ja <strong>que</strong> això és gràcia <strong>de</strong> Déu i<br />
cal implorar-la i <strong>de</strong>manar-la insist<strong>en</strong>tm<strong>en</strong>t.<br />
Jo sempre he cregut <strong>que</strong> la meva vida ha<br />
estat “gràcia” <strong>de</strong> Déu fins al punt <strong>que</strong> <strong>en</strong><br />
un recordatori meu <strong>de</strong> professió hi vaig<br />
fer posar la frase <strong>de</strong> sant Pau: “per la gràcia<br />
<strong>de</strong> Déu, sóc <strong>el</strong> <strong>que</strong> sóc”.<br />
Sempre parlem més <strong>de</strong> les persones <strong>que</strong> han<br />
tingut llocs <strong>de</strong> responsabilitat. D<strong>el</strong>s monjos <strong>que</strong><br />
estan <strong>en</strong>terrats al cem<strong>en</strong>tiri <strong>de</strong> Poblet, ¿n’hi ha<br />
algun <strong>que</strong> l’hagi marcat més <strong>de</strong>s d<strong>el</strong> punt <strong>de</strong><br />
vista espiritual?¿Ho vol com<strong>en</strong>tar?<br />
Fa <strong>de</strong> mal fer una valoració d’a<strong>que</strong>sta<br />
m<strong>en</strong>a, ja <strong>que</strong> tothom, com a persona, té<br />
contrastos, amb coses b<strong>en</strong> fetes, i d’altres<br />
<strong>que</strong> no ho són tant. I no sols això, sinó<br />
<strong>que</strong> per mires humanes t<strong>en</strong>dim a posar <strong>en</strong><br />
r<strong>el</strong>leu les brillantors int<strong>el</strong>·lectuals, <strong>el</strong>s dots<br />
52<br />
El P. Francesc M. Tulla al seu <strong>de</strong>spatx.<br />
<strong>de</strong> comandam<strong>en</strong>t o altres aspectes <strong>de</strong><br />
r<strong>el</strong>levància, m<strong>en</strong>tre <strong>que</strong>, mirat espiritualm<strong>en</strong>t,<br />
la cosa és més s<strong>en</strong>zilla: cal<br />
mirar més la humilitat, l’obediència,<br />
l’<strong>en</strong>trega, <strong>el</strong> do <strong>de</strong> si mateix... <strong>No</strong> fa pas<br />
massa temps, <strong>que</strong> l’Abat g<strong>en</strong>eral va ser a<br />
Poblet, i em va dir <strong>que</strong> havia trobat la casa<br />
neta i <strong>en</strong>dreçada i <strong>que</strong> <strong>el</strong> cant era molt<br />
unit... Tot això era fruit <strong>de</strong> l’<strong>en</strong>trega<br />
anònima d<strong>el</strong>s monjos, <strong>que</strong> no mir<strong>en</strong> recomp<strong>en</strong>ses<br />
(les recomp<strong>en</strong>ses per a l’altre<br />
món, ja <strong>que</strong> les d’aquí són fullaraca!), sinó<br />
<strong>el</strong> fer bé les coses i <strong>que</strong> funcionin. Al cap<br />
i a la fi és <strong>el</strong> <strong>que</strong> fa anar bé una casa. M’he<br />
limitat a respondre la pregunta, com una<br />
valoració <strong>de</strong> conjunt, però <strong>en</strong> cap mom<strong>en</strong>t<br />
vull <strong>que</strong> es p<strong>en</strong>si <strong>que</strong> no s’han d’esmerçar<br />
<strong>el</strong>s tal<strong>en</strong>ts <strong>que</strong> té cadascú. B<strong>en</strong> al contrari:<br />
jo crec <strong>que</strong> tothom ha d’actuar d’acord<br />
amb les seves facultats i fer <strong>el</strong>s treballs<br />
int<strong>el</strong>·lectuals, musicals, ecològics i d’altres<br />
<strong>que</strong> calguin, dins, és clar, d’a<strong>que</strong>sta<br />
valoració <strong>de</strong> conjunt <strong>de</strong> la vida <strong>de</strong> la<br />
Comunitat.<br />
¿Quin p<strong>en</strong>sa <strong>que</strong> ha d’ésser l’equilibri <strong>en</strong>tre<br />
<strong>el</strong> paper institucional i històric d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong>
Poblet i la vida <strong>de</strong> la Comunitat <strong>de</strong> monjos?<br />
Crec <strong>que</strong> <strong>el</strong> plantejam<strong>en</strong>t <strong>que</strong> es dóna<br />
actualm<strong>en</strong>t aquí, <strong>el</strong> <strong>que</strong> podria ser un dilema,<br />
és correcte: <strong>en</strong> la majoria d’actes,<br />
tot i <strong>que</strong> sempre s’inviti públicam<strong>en</strong>t <strong>el</strong>s<br />
monjos <strong>que</strong> vulguin assistir-hi [i alguns hi<br />
assisteix<strong>en</strong>; molts <strong>en</strong> <strong>el</strong> cas <strong>de</strong> les reunions<br />
<strong>de</strong> la Germandat], <strong>de</strong> fet només es<br />
mobilitza una part <strong>de</strong> la Comunitat: <strong>el</strong> pare<br />
Abat, <strong>el</strong> pare Prior, i algú més, i <strong>el</strong>s altres<br />
rest<strong>en</strong> al marge, fan la seva vida <strong>de</strong><br />
comunitat, i així una cosa no s’interfereix<br />
amb l’altra. El mateix turisme fa <strong>el</strong> seu curs<br />
p<strong>el</strong> claustre gran, acompanyats p<strong>el</strong>s guiesempleats,<br />
veu totes les <strong>de</strong>p<strong>en</strong>dències<br />
importants, i la Comunitat va p<strong>el</strong> darrere<br />
i ni s’assab<strong>en</strong>ta d<strong>el</strong>s visitants <strong>que</strong> hi ha.<br />
¿Quin paper t<strong>en</strong><strong>en</strong> avui <strong>el</strong>s nostres monestirs?<br />
A l’Església hi ha diversos dons o<br />
carismes, <strong>que</strong> <strong>el</strong> dret canònic arrodoneix<br />
així: <strong>el</strong>s <strong>que</strong> segueix<strong>en</strong> més <strong>de</strong> prop Crist<br />
“quan prega” (<strong>el</strong>s contemplatius i monestirs),<br />
quan “anuncia” <strong>el</strong> regne <strong>de</strong> Déu<br />
(<strong>el</strong>s evang<strong>el</strong>itzadors i missioners), quan “fa<br />
<strong>el</strong> bé” als homes (<strong>el</strong>s <strong>de</strong> la caritat, sanitat<br />
o <strong>en</strong>s<strong>en</strong>yam<strong>en</strong>t) o bé quan “viu amb <strong>el</strong>ls<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> món” (instituts seculars), però sempre<br />
f<strong>en</strong>t la voluntat d<strong>el</strong> Pare (cànon 577). És a<br />
dir <strong>que</strong> <strong>el</strong> dret canònic <strong>en</strong>s classifica dins<br />
d<strong>el</strong>s <strong>que</strong> seguim la noble tasca d<strong>el</strong> Crist<br />
“quan prega”. Santa Teresa <strong>de</strong> Lisieux ho<br />
va <strong>en</strong>t<strong>en</strong>dre molt bé <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu “caminet”<br />
<strong>de</strong> la infància espiritual, <strong>en</strong> la humilitat i<br />
l’amor <strong>que</strong> és <strong>el</strong> <strong>de</strong> les b<strong>en</strong>aurances. Va<br />
compr<strong>en</strong>dre molt bé <strong>que</strong> l’amor comprèn<br />
totes les vocacions i abraça <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s temps<br />
i <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s llocs, i per això és missioner i<br />
salvador, i això s<strong>en</strong>se moure’s d<strong>el</strong> seu<br />
Carm<strong>el</strong>, o nosaltres, diguem, d<strong>el</strong> nostre<br />
monestir. A<strong>que</strong>sta és la nostra noble tasca,<br />
la qual l’Església avala i ha donat<br />
perspectives <strong>de</strong> futur.<br />
¿Com p<strong>en</strong>sa <strong>que</strong> serà la Comunitat <strong>de</strong><br />
Poblet a l’any 2040, quan faci 100 anys <strong>de</strong><br />
la restauració monàstica?<br />
Jo crec <strong>que</strong> això només Déu ho sap, ja<br />
<strong>que</strong> <strong>el</strong>s homes no t<strong>en</strong>im una perspectiva<br />
<strong>de</strong> visió tan llarga i la vida pot donar molts<br />
tombs.<br />
¿Què voldria dir com a comiat?<br />
Jo voldria dir a tota persona <strong>que</strong> em<br />
llegeixi <strong>que</strong> si <strong>està</strong> b<strong>en</strong> fincat <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu<br />
lloc, <strong>que</strong> s’hi mantingui, ja <strong>que</strong> on és, és<br />
<strong>el</strong> seu lloc i<strong>de</strong>al. Que procuri viure<br />
cristianam<strong>en</strong>t <strong>el</strong> cada dia i amb això farà<br />
la seva aportació com a granet <strong>de</strong> sorra a<br />
l’obra g<strong>en</strong>eral, a la qual <strong>tots</strong> estem cridats,<br />
cadascú <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu lloc, dins <strong>de</strong> l’Església,<br />
<strong>en</strong> a<strong>que</strong>st nostre p<strong>el</strong>egrinar <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st món<br />
vers la casa d<strong>el</strong> Pare, on Déu <strong>en</strong>s invita a<br />
anar a <strong>tots</strong> i on <strong>en</strong>s espera a <strong>tots</strong>. Amén.<br />
Jesús M. Oliver i Xavier Guinovart<br />
53
HO SABÍEU?<br />
FA MIL ANYS DE L'ELECCIÓ<br />
DEL MONJO OLIBA<br />
COM ABAT DE RIPOLL<br />
A<strong>que</strong>st any c<strong>el</strong>ebrem <strong>el</strong> mil·l<strong>en</strong>ari <strong>de</strong> l’<strong>el</strong>ecció abacial<br />
d’Oliba com a abat <strong>de</strong> Ripoll i Cuixà, un es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>im<strong>en</strong>t d<strong>el</strong><br />
qual cal conservar la memòria perquè forma part <strong>de</strong> les nostres<br />
arr<strong>el</strong>s històri<strong>que</strong>s i culturals, també certam<strong>en</strong>t espirituals.<br />
L’article <strong>que</strong> us oferim és <strong>el</strong> text d’una conferència pronunciada<br />
a Ripoll <strong>el</strong> 16 <strong>de</strong> juny <strong>en</strong> <strong>el</strong> marc <strong>de</strong> la jornada sacerdotal<br />
d<strong>el</strong> bisbat <strong>de</strong> Vic, p<strong>el</strong> P. Jesús M. Oliver, monjo <strong>de</strong><br />
Poblet. La portada també es fa ressò d’a<strong>que</strong>sta efemèri<strong>de</strong> amb<br />
<strong>el</strong> logotip <strong>que</strong> durant a<strong>que</strong>st any ha s<strong>en</strong>yalat <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s<br />
es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>im<strong>en</strong>ts r<strong>el</strong>igiosos, culturals i artístics <strong>que</strong> s’han<br />
c<strong>el</strong>ebrat.<br />
54<br />
Oliba, monjo i bisbe<br />
<strong>No</strong> hi ha cap m<strong>en</strong>a <strong>de</strong> dubte <strong>que</strong> la gran figura<br />
d’Oliba, abat <strong>de</strong> Ripoll i Cuixà i bisbe <strong>de</strong> Vic, és<br />
una gran <strong>de</strong>sconeguda <strong>en</strong>tre <strong>el</strong> nostre poble i <strong>que</strong><br />
no se li ha fet justícia donant-li <strong>el</strong> reconeixem<strong>en</strong>t<br />
<strong>que</strong> certam<strong>en</strong>t mereix per la seva importància <strong>en</strong><br />
la formació <strong>de</strong> la nostra id<strong>en</strong>titat nacional i <strong>en</strong><br />
l’Europa cristiana <strong>de</strong> principis d<strong>el</strong> segon mil·l<strong>en</strong>ni.<br />
El qui segons <strong>el</strong>s seus contemporanis era “Pare <strong>de</strong><br />
la pàtria”, <strong>en</strong>s va <strong>de</strong>ixar una petjada <strong>en</strong>cara b<strong>en</strong><br />
visible <strong>en</strong> molts monum<strong>en</strong>ts romànics i va<br />
<strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupar un s<strong>en</strong>tit cristià <strong>de</strong> la justícia amb la<br />
protecció d<strong>el</strong>s més febles tot donant-los un espai<br />
<strong>de</strong> refugi i protecció, <strong>en</strong>cara <strong>que</strong> només fos temporal.<br />
Quan es va c<strong>el</strong>ebrar <strong>el</strong> mil·l<strong>en</strong>ari d<strong>el</strong> naixem<strong>en</strong>t,<br />
l’any 1971, les circumstàncies políti<strong>que</strong>s no er<strong>en</strong><br />
g<strong>en</strong>s favorables per donar tot <strong>el</strong> r<strong>el</strong>leu <strong>que</strong><br />
l’es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>im<strong>en</strong>t es mereixia. Ara s’ha aprofitat <strong>el</strong><br />
mil·l<strong>en</strong>ari <strong>de</strong> la seva <strong>el</strong>ecció com abat <strong>de</strong> Ripoll i<br />
Cuixà per reparar la injustícia anterior. Malgrat<br />
tot, <strong>en</strong>s <strong>po<strong>de</strong>m</strong> <strong>de</strong>manar si això ha estat possible.<br />
Veiem <strong>que</strong>, ara també, <strong>el</strong>s actes commemoratius<br />
es redueix<strong>en</strong> gairebé a l’àmbit on Oliba va<br />
<strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupar la seva activitat i també a l’àmbit<br />
eclesiàstic i s’oblida <strong>el</strong> seu important paper <strong>en</strong> la<br />
Estàtua <strong>de</strong> Josep Llimona <strong>que</strong> fins al 1936<br />
va estar a l'atri d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong><br />
Montserrat. Oliba hi és repres<strong>en</strong>tat com a<br />
bisbe i abat amb l'aspecte d'un patriarca.
formació d<strong>el</strong> <strong>que</strong> <strong>de</strong>sprés es<strong>de</strong>vindrà la<br />
Catalunya <strong>que</strong> <strong>tots</strong> coneixem i <strong>que</strong> llavors,<br />
<strong>de</strong> forma embrionària, er<strong>en</strong> <strong>el</strong>s comtats<br />
sept<strong>en</strong>trionals. <strong>No</strong> veiem <strong>que</strong> <strong>en</strong> la societat<br />
civil la c<strong>el</strong>ebració <strong>de</strong> mil·l<strong>en</strong>ari tingui <strong>el</strong><br />
ressò merescut i molt <strong>en</strong>s temem, i a<strong>que</strong>sta<br />
vegada s<strong>en</strong>se cap excusa política, <strong>que</strong> la<br />
c<strong>el</strong>ebració no passarà d’unes po<strong>que</strong>s<br />
manifestacions al bisbat <strong>de</strong> Vic, la vila<br />
comtal <strong>de</strong> Ripoll i als monestirs <strong>de</strong> Ripoll,<br />
Cuixà i Montserrat on Oliba va exercir <strong>el</strong><br />
seu magisteri espiritual i temporal. Seguint<br />
<strong>el</strong> Siràcida (c.44) <strong>po<strong>de</strong>m</strong> fer l’<strong>el</strong>ogi <strong>de</strong> l’home<br />
il·lustre (...) <strong>que</strong> guiava <strong>el</strong> poble amb les seves<br />
<strong>de</strong>cisions, l’instruïa amb la seva int<strong>el</strong>·ligència,<br />
l’<strong>en</strong>s<strong>en</strong>yava amb paraules sàvies.(...) Va rebre<br />
honors d<strong>el</strong>s seus contemporanis i <strong>el</strong> tinguer<strong>en</strong><br />
per un motiu d’orgull; (...) va <strong>de</strong>ixar un nom i<br />
<strong>en</strong>cara avui <strong>en</strong> fem l’<strong>el</strong>ogi. (...) Va ser un home<br />
<strong>de</strong> bé i les seves obres justes no han estat<br />
oblida<strong>de</strong>s. (...) La seva <strong>de</strong>sc<strong>en</strong>dència continua<br />
per sempre, (...) <strong>el</strong> seu cos va ser sepultat <strong>en</strong><br />
pau però <strong>el</strong> record perdura <strong>de</strong> g<strong>en</strong>eració <strong>en</strong><br />
g<strong>en</strong>eració, les nacions parl<strong>en</strong> <strong>de</strong> la seva saviesa<br />
i l’assemblea d<strong>el</strong> poble <strong>en</strong> fa l’<strong>el</strong>ogi. Crec <strong>que</strong><br />
a<strong>que</strong>sta semblança treta <strong>de</strong> l’Escriptura por<br />
atribuir-se amb tota justícia a la persona i<br />
a l’obra d’Oliba, comte, monjo, abat i<br />
bisbe.<br />
El monjo i l’abat<br />
Oliba va ser un monjo b<strong>en</strong>edictí, és a<br />
dir, <strong>que</strong> seguia la Regla i la vida <strong>de</strong> sant<br />
B<strong>en</strong>et com a norma <strong>de</strong> la seva vida<br />
monàstica. Això ja <strong>en</strong>s pot donar una certa<br />
aproximació a la seva actuació r<strong>el</strong>igiosa <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> marc d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Santa Maria <strong>de</strong><br />
Ripoll, llavors <strong>en</strong> tot <strong>el</strong> seu espl<strong>en</strong>dor <strong>que</strong><br />
<strong>en</strong>cara perduraria un segle més fins a la<br />
recon<strong>que</strong>sta <strong>de</strong> la Catalunya <strong>No</strong>va i la<br />
fundació <strong>de</strong> nous monestirs cisterc<strong>en</strong>cs,<br />
panteons reials <strong>de</strong> la casa <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona i<br />
Aragó. El seu caràcter tranquil i pacífic<br />
<strong>de</strong>via trobar <strong>en</strong> l’espai d<strong>el</strong> claustre un lloc<br />
on po<strong>de</strong>r <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupar les seves qualitats<br />
personals. Sant Gregori, <strong>en</strong> la seva vida<br />
<strong>de</strong> sant B<strong>en</strong>et, <strong>en</strong>s dóna un mod<strong>el</strong> d<strong>el</strong> <strong>que</strong><br />
ha d’ésser <strong>el</strong> monjo i d<strong>el</strong> seu <strong>de</strong>sig <strong>de</strong> viure<br />
dins <strong>el</strong> marc d’una comunitat c<strong>en</strong>obítica<br />
Dibuix <strong>de</strong> l'abat Oliba <strong>de</strong> Pilarín Bayés.<br />
quan <strong>en</strong>s diu <strong>que</strong> <strong>el</strong>l (sant B<strong>en</strong>et) <strong>de</strong>sitjant<br />
<strong>de</strong> plaure només a Déu va cercar l’hàbit<br />
<strong>de</strong> la vida monàstica. A<strong>que</strong>st <strong>de</strong>sig va ésser,<br />
suposem a la distància d’un mil·l<strong>en</strong>ni, <strong>el</strong><br />
<strong>que</strong> va moure <strong>el</strong> comte Oliba a <strong>de</strong>ixar <strong>el</strong>s<br />
afers materials l’any 1002 per ingressar <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> monestir. Poc es podia p<strong>en</strong>sar <strong>que</strong>, per<br />
<strong>de</strong>signi <strong>de</strong> la Providència, només <strong>de</strong>ixava<br />
uns treballs per trobar-ne més <strong>en</strong>davant<br />
d’altres <strong>en</strong>cara molt més importants!<br />
Hem <strong>de</strong> mirar una mica <strong>en</strong>rere per<br />
torbar algunes <strong>de</strong> les circumstàncies <strong>que</strong>,<br />
s<strong>en</strong>s dubte, influïr<strong>en</strong> <strong>en</strong> a<strong>que</strong>sta <strong>de</strong>cisió i<br />
<strong>que</strong> hem <strong>de</strong> creure <strong>que</strong> er<strong>en</strong> <strong>el</strong>s passos amb<br />
què Déu cridava Oliba al seu servei.<br />
Diversos personatges <strong>que</strong> <strong>el</strong>l va<br />
conèixer, var<strong>en</strong> marcar certam<strong>en</strong>t la seva<br />
vida i li for<strong>en</strong> exemple i ajuda. L’any 978<br />
van arribar a Cuixà uns b<strong>en</strong> singulars<br />
personatges <strong>que</strong> v<strong>en</strong>i<strong>en</strong> <strong>de</strong> V<strong>en</strong>ècia: <strong>el</strong> dux<br />
Pere Ursèol, Romuald i altres companys<br />
<strong>que</strong> s’establir<strong>en</strong> prop <strong>de</strong> Cuixà f<strong>en</strong>t vida<br />
55
eremítica. Romuald marxà vers l’any 1012<br />
a Camàldoli on fundà un or<strong>de</strong> b<strong>en</strong>edictí<br />
<strong>de</strong> t<strong>en</strong>dència eremítica, i Pere Ursèol morí<br />
<strong>el</strong> 992 a Cuixà sota la influència <strong>de</strong> l’abat<br />
Garí <strong>que</strong> <strong>el</strong>s havia acollit. El noi Oliba va<br />
conèixer totes a<strong>que</strong>stes circumstàncies <strong>que</strong><br />
<strong>de</strong>guer<strong>en</strong> t<strong>en</strong>ir una certa notorietat <strong>en</strong> <strong>el</strong><br />
seu món, com ara l’arribada d’a<strong>que</strong>sts grans<br />
personatges a les terres d<strong>el</strong> Pirineu. Encara<br />
va ésser molt més important per a la seva<br />
vida <strong>el</strong> fet <strong>que</strong> <strong>el</strong> seu pare Oliba Cabreta,<br />
p<strong>el</strong>s volts d<strong>el</strong> 988, sota <strong>el</strong> cons<strong>el</strong>l <strong>de</strong><br />
Romuald i per trobar remei a les faltes <strong>de</strong><br />
la seva vida —<strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>la època no era g<strong>en</strong>s<br />
estrany això <strong>de</strong> retirar-se a un monestir o<br />
bé fundar-ne un <strong>en</strong> remissió d<strong>el</strong>s propis<br />
pecats— es va retirar amb un grup <strong>de</strong> persones<br />
al monestir b<strong>en</strong>edictí <strong>de</strong> Montecassino<br />
<strong>en</strong> companyia <strong>de</strong> Joan Grandonico<br />
<strong>que</strong> era d<strong>el</strong> grup <strong>que</strong> havia arribat<br />
abans a Cuixà. Oliba, amb la seva mare<br />
Erm<strong>en</strong>garda, es va trobar, doncs, com a<br />
comte d<strong>el</strong> Berguedà i Ripoll. Això <strong>de</strong>via<br />
causar un gran impacte emocional a la seva<br />
ànima jove. Oliba Cabreta va morir monjo<br />
l’any 990, dos anys <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> la seva arribada<br />
a la casa mare b<strong>en</strong>edictina.<br />
Sembla <strong>que</strong> Oliba <strong>de</strong>via conèixer Pere<br />
Ursèol i, s<strong>en</strong>s dubte, la seva persona i record<br />
influïr<strong>en</strong> més tard <strong>en</strong> la seva <strong>de</strong>cisió<br />
<strong>de</strong> retirar-se a Ripoll. La seva estima vers<br />
Pere Ursèol es va manifestar més tard quan<br />
<strong>el</strong> 1022, ja abat <strong>de</strong> Cuixà, traslladà les seves<br />
r<strong>el</strong>íquies a l’interior <strong>de</strong> l’església abacial,<br />
56<br />
Signatura d'Oliba a l'ara <strong>de</strong> l'altar d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Sant Miqu<strong>el</strong><br />
<strong>de</strong> Cuixà.<br />
cosa <strong>que</strong> repres<strong>en</strong>tava <strong>el</strong> <strong>que</strong><br />
avui <strong>en</strong> diríem la canonització,<br />
i <strong>en</strong> féu un epitafi per a la seva<br />
sepultura a més <strong>de</strong> c<strong>el</strong>ebrar amb<br />
gran solemnitat la seva festa<br />
litúrgica. Tampoc no <strong>po<strong>de</strong>m</strong><br />
m<strong>en</strong>ysprear la influència <strong>que</strong><br />
tingué <strong>en</strong> la seva vida i vocació<br />
r<strong>el</strong>igiosa <strong>el</strong> seu oncle, <strong>el</strong> bisbe<br />
<strong>de</strong> Girona Miró II <strong>que</strong>, amb <strong>el</strong><br />
sobr<strong>en</strong>om <strong>de</strong> Bonfill, <strong>de</strong>ixa<br />
veure <strong>que</strong> era una persona bona,<br />
<strong>de</strong> grans qualitats i un bon<br />
exemple per al seu nebot <strong>el</strong> jove<br />
Oliba.<br />
Hem <strong>de</strong> suposar <strong>que</strong> la seva vida al<br />
claustre ripollès <strong>de</strong>gué <strong>de</strong> transcórrer amb<br />
<strong>el</strong> ritme assossegat <strong>que</strong> marca la Regla b<strong>en</strong>edictina<br />
<strong>en</strong>tre la pregària litúrgica,<br />
l’estudi, <strong>el</strong> treball i <strong>el</strong> conreu <strong>de</strong> l’esperit.<br />
En una societat molt marcada per la<br />
diferència d<strong>el</strong>s estam<strong>en</strong>ts socials —er<strong>en</strong> <strong>el</strong>s<br />
temps feudals— no <strong>de</strong>ixa d’estranyar-nos,<br />
i <strong>en</strong> part també <strong>en</strong>s parla molt favorablem<strong>en</strong>t<br />
<strong>de</strong> la seva persona, <strong>el</strong> fet <strong>que</strong> a<br />
la seva arribada no fos <strong>el</strong>egit b<strong>en</strong> aviat com<br />
a abat i <strong>que</strong> passessin <strong>en</strong>cara sis anys fins a<br />
la seva <strong>el</strong>ecció abacial, temps <strong>que</strong> <strong>el</strong> va<br />
ajudar a completar la seva formació humana<br />
i espiritual amb una edat <strong>que</strong> per a<br />
l’època era ja <strong>de</strong> pl<strong>en</strong>a maduresa.<br />
L’any 1008, <strong>el</strong> 4 <strong>de</strong> juliol, va morir l’abat<br />
Sunifred <strong>que</strong> havia rebut Oliba i, poc<br />
<strong>de</strong>sprés, era <strong>el</strong>egit, amb molt bon <strong>en</strong>cert,<br />
aqu<strong>el</strong>l monjo humil <strong>de</strong> llinatge comtal i a<br />
qui <strong>el</strong>s monjos <strong>de</strong>dicaran l’any 1046, amb<br />
motiu d<strong>el</strong> seu traspàs, unes paraules <strong>que</strong><br />
<strong>en</strong>s mostr<strong>en</strong> la gran estima <strong>que</strong> li t<strong>en</strong>i<strong>en</strong><br />
<strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> 38 anys d’abat i 46 <strong>de</strong> monjo:<br />
la seva afabilitat era dolça, la seva paternitat<br />
afectuosa, <strong>de</strong> tal faisó <strong>que</strong> les ànimes nostres<br />
s’havi<strong>en</strong> aglutinat amb la seva, <strong>que</strong> l’estimàvem<br />
més <strong>que</strong> la nostra pròpia vida. Després <strong>de</strong> Déu,<br />
cap cosa al món no preferíem a la dolçor d<strong>el</strong><br />
seu afecte. També se’l coneixerà com a bisbe<br />
monjo i pare <strong>de</strong> monjos. Encara <strong>que</strong> veiem<br />
<strong>en</strong> <strong>tots</strong> <strong>el</strong> docum<strong>en</strong>ts contemporanis un<br />
cert estil literari, no <strong>po<strong>de</strong>m</strong> <strong>de</strong>ixar <strong>de</strong> banda<br />
<strong>que</strong> la persona d’Oliba aixecava <strong>en</strong>tre
<strong>el</strong>s qui <strong>el</strong> van conèixer o <strong>en</strong> van s<strong>en</strong>tir parlar,<br />
una gran estima i admiració per la seva<br />
afabilitat, int<strong>el</strong>·ligència i esperit paternal<br />
com a pastor sol·lícit.<br />
El fet <strong>que</strong> <strong>el</strong> monjos <strong>de</strong> Cuixà tinguessin<br />
l’experiència cluniac<strong>en</strong>ca segons la qual un<br />
mateix abat podia governar diversos<br />
monestirs, <strong>de</strong>gué influir <strong>en</strong> la <strong>de</strong>cisió<br />
d’<strong>el</strong>egir-lo <strong>el</strong> mateix any 1008 com abat<br />
d<strong>el</strong> c<strong>en</strong>obi <strong>de</strong> la vall d<strong>el</strong> Codalet. L’any<br />
segü<strong>en</strong>t, <strong>el</strong> 1009, signa l’acta <strong>de</strong> la<br />
consagració <strong>de</strong> Sant Martí d<strong>el</strong> Canigó, <strong>el</strong><br />
monestir veí i també fundació comtal, <strong>en</strong><br />
la qual <strong>el</strong>l s’anom<strong>en</strong>a abat indigne, fórmula<br />
<strong>que</strong> malgrat tot és també un reflex <strong>de</strong> la<br />
seva humilitat. L’any 1011 va a Roma,<br />
es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>im<strong>en</strong>t <strong>que</strong> es repetirà l’any 1016.<br />
En torna amb tota un sèrie <strong>de</strong> butlles amb<br />
privilegis per als seus monestirs. Amb<br />
aqu<strong>el</strong>la mirada <strong>que</strong> t<strong>en</strong>ia posada <strong>en</strong> <strong>el</strong> món<br />
clàssic s’inspirarà més tard vers <strong>el</strong> 1032 <strong>en</strong><br />
reproduir la capçalera <strong>de</strong> la basílica<br />
constantiniana <strong>de</strong> Sant Pere a l’església<br />
abacial <strong>de</strong> Ripoll on construirà <strong>el</strong> gran<br />
transsepte amb set absis <strong>que</strong> <strong>en</strong>cara avui<br />
<strong>po<strong>de</strong>m</strong> veure malgrat les grans reformes<br />
d<strong>el</strong> segle XIX.<br />
Una prova <strong>de</strong> la seva gran estima p<strong>el</strong><br />
culte i la vida litúrgica la <strong>po<strong>de</strong>m</strong> veure <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> privilegi <strong>que</strong> obtingué <strong>de</strong> Roma <strong>de</strong> po<strong>de</strong>r<br />
cantar l’al·l<strong>el</strong>uia <strong>en</strong> la festa <strong>de</strong> la<br />
Purificació <strong>de</strong> la Mare <strong>de</strong> Déu, 2 <strong>de</strong> febrer,<br />
<strong>en</strong>cara <strong>que</strong> sigui <strong>el</strong> temps <strong>de</strong> la Septuagèsima,<br />
una m<strong>en</strong>a <strong>de</strong> temps p<strong>en</strong>it<strong>en</strong>cial<br />
<strong>que</strong> precedia la Quaresma.<br />
Encara s’es<strong>de</strong>vindrà un fet, <strong>en</strong> un<br />
principi s<strong>en</strong>se gran importància, <strong>que</strong> serà<br />
una <strong>de</strong> les grans obres d’Oliba i <strong>que</strong><br />
sortosam<strong>en</strong>t <strong>en</strong>cara perdura <strong>en</strong>tre<br />
nosaltres. Vull dir la fundació vers l’any<br />
1025 d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Santa Maria <strong>de</strong><br />
Montserrat. A l’orig<strong>en</strong> va ser una petita<br />
casa <strong>de</strong>p<strong>en</strong><strong>en</strong>t <strong>de</strong> Ripoll, formada al<br />
voltant <strong>de</strong> l’ermita <strong>de</strong> Santa Maria. A<strong>que</strong>sta<br />
fundació va servir per mant<strong>en</strong>ir la<br />
presència b<strong>en</strong>edictina <strong>de</strong> Ripoll <strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>la<br />
part <strong>de</strong> la muntanya, <strong>que</strong> era <strong>de</strong> la seva<br />
propietat i <strong>de</strong> la qual volia apropiar-se<br />
l’abat Cesari <strong>de</strong> Santa Cecília.<br />
Com a abat intervingué <strong>en</strong> nombroses<br />
actuacions <strong>en</strong> molts d’aqu<strong>el</strong>ls monestirs<br />
<strong>que</strong> ompli<strong>en</strong> tota la Catalunya V<strong>el</strong>la i <strong>que</strong><br />
són part necessària d’a<strong>que</strong>stes arr<strong>el</strong>s<br />
cristianes <strong>de</strong> Catalunya <strong>que</strong> no <strong>po<strong>de</strong>m</strong><br />
oblidar ni m<strong>en</strong>yst<strong>en</strong>ir. De vega<strong>de</strong>s la seva<br />
presència va ser per arreglar assumptes<br />
interns o bé per assistir a consagracions o<br />
<strong>el</strong>eccions abacials t<strong>en</strong>int <strong>en</strong> compte <strong>que</strong><br />
moltes d’a<strong>que</strong>stes cases estav<strong>en</strong> vincula<strong>de</strong>s<br />
amb la seva pròpia família comtal. Un cas<br />
particular, <strong>que</strong> li <strong>de</strong>via resultar molt<br />
dolorós però <strong>que</strong> va saber resoldre amb<br />
caritat i justícia, va ser <strong>el</strong> <strong>de</strong> les monges <strong>de</strong><br />
Sant Joan <strong>de</strong> les Aba<strong>de</strong>sses, acusa<strong>de</strong>s,<br />
sembla <strong>que</strong> amb certa raó, <strong>de</strong> greus<br />
escàndols morals i <strong>que</strong> t<strong>en</strong>i<strong>en</strong> per aba<strong>de</strong>ssa<br />
Ingilberga, germanastra d<strong>el</strong> mateix Oliba.<br />
Ell va executar la butlla <strong>de</strong> B<strong>en</strong>et VIII i mirà<br />
d’actuar amb justícia situant <strong>en</strong> <strong>el</strong> monestir<br />
canonges regulars; però també va actuar<br />
amb caritat trobant una solució per a les<br />
monges i, <strong>en</strong> particular, per a l’aba<strong>de</strong>ssa<br />
<strong>que</strong> portà a viure amb un tal Bernat, nebot<br />
seu, a Balsar<strong>en</strong>y.<br />
<strong>No</strong> <strong>po<strong>de</strong>m</strong> oblidar <strong>que</strong> <strong>el</strong>l era un abat<br />
b<strong>en</strong>edictí, segons l’esperit <strong>que</strong> la Regla<br />
<strong>de</strong>mana per a qui ha <strong>de</strong> presidir una<br />
comunitat <strong>de</strong> monjos, un pare i també un<br />
pastor <strong>que</strong> ha <strong>de</strong> t<strong>en</strong>ir cura <strong>de</strong> les persones<br />
<strong>que</strong> li són <strong>en</strong>comana<strong>de</strong>s, <strong>que</strong> repres<strong>en</strong>ta<br />
Crist <strong>en</strong> <strong>el</strong> monestir i a qui li pertoca<br />
d’anar al davant mostrant les coses bones i<br />
santes amb <strong>el</strong> seu exemple i <strong>en</strong>s<strong>en</strong>yam<strong>en</strong>t.<br />
S<strong>en</strong>s dubte Oliba va saber interpretar,<br />
segons <strong>el</strong> <strong>de</strong>sig <strong>de</strong> sant B<strong>en</strong>et, <strong>el</strong> <strong>que</strong> la<br />
Regla <strong>de</strong>mana al superior d<strong>el</strong> monestir <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> seus capítols segon i seixanta-quatre, a<br />
més <strong>de</strong> molts altres <strong>de</strong>talls <strong>que</strong> al llarg <strong>de</strong><br />
tot <strong>el</strong> text legislatiu van sortint. El seus<br />
monjos ho saber<strong>en</strong> apreciar i <strong>en</strong>s <strong>en</strong><br />
<strong>de</strong>ixar<strong>en</strong> bona constància <strong>en</strong> l’escrit <strong>en</strong><br />
què, anunciant la seva mort, express<strong>en</strong> la<br />
seva estima i <strong>el</strong> gran dolor <strong>que</strong> la seva<br />
part<strong>en</strong>ça <strong>el</strong>s causa, un text <strong>que</strong> més <strong>en</strong>llà<br />
d<strong>el</strong>s recursos literaris, no <strong>de</strong>ixa cap dubte<br />
sobre <strong>el</strong> s<strong>en</strong>tim<strong>en</strong>t d’haver perdut un pare<br />
i pastor, per a <strong>el</strong>ls molt estimat, <strong>que</strong> havia<br />
sabut mant<strong>en</strong>ir l’esperit monacal, auster i<br />
57
Foto: Monestir <strong>de</strong> Ripoll.<br />
s<strong>en</strong>zill, malgrat les dignitats i honors<br />
episcopals.<br />
Bisbe i r<strong>en</strong>ovador<br />
En aqu<strong>el</strong>ls temps, <strong>en</strong>cara molt més <strong>que</strong><br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong> nostre, l’<strong>el</strong>ecció episcopal estava<br />
subjecta a molts condicionam<strong>en</strong>ts <strong>que</strong><br />
fei<strong>en</strong> <strong>que</strong> les persones <strong>que</strong> t<strong>en</strong>i<strong>en</strong> <strong>el</strong> govern<br />
o la responsabilitat política hi pr<strong>en</strong>guessin<br />
part. Negociacions <strong>en</strong>tre les grans famílies<br />
o <strong>el</strong>s interessos econòmics servi<strong>en</strong> per situar<br />
un membre <strong>en</strong> la dignitat episcopal<br />
<strong>que</strong> <strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>la societat feudal repres<strong>en</strong>tava<br />
una promoció important i, g<strong>en</strong>eralm<strong>en</strong>t,<br />
amb bons guanys materials. <strong>No</strong> sembla <strong>que</strong><br />
a<strong>que</strong>st fos <strong>el</strong> cas d’Oliba <strong>que</strong> al 1018 és<br />
nom<strong>en</strong>at bisbe <strong>de</strong> Vic s<strong>en</strong>se pertànyer al<br />
seu capítol catedralici ni tampoc estar<br />
r<strong>el</strong>acionat amb <strong>el</strong> seu clergat.<br />
És molt possible <strong>que</strong> algú d<strong>el</strong> món<br />
comtal tingués interès <strong>en</strong> la seva persona<br />
<strong>que</strong>, com ja hem vist, reunia tota una sèrie<br />
<strong>de</strong> condicions positives. Tot sembla indicar<br />
<strong>que</strong> va ser la comtessa Ermess<strong>en</strong>da <strong>de</strong><br />
58<br />
Vista <strong>de</strong> la capçalera d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Ripoll amb un àbsis c<strong>en</strong>tral i sis absidioles construïts per Oliba i<br />
restaurats al segle XIX.<br />
Barc<strong>el</strong>ona, amb qui Oliba va mant<strong>en</strong>ir al<br />
llarg <strong>de</strong> tota la vida una bona r<strong>el</strong>ació. Ella<br />
t<strong>en</strong>ia interessos i manava <strong>en</strong> <strong>el</strong> bisbat i és<br />
molt possible <strong>que</strong> tingués <strong>el</strong> bon <strong>en</strong>cert<br />
<strong>de</strong> cercar l’abat <strong>de</strong> Ripoll i Cuixà per a la<br />
seu <strong>de</strong> Vic. En tot cas <strong>el</strong> nom<strong>en</strong>am<strong>en</strong>t<br />
repres<strong>en</strong>tà per a <strong>el</strong>l una ampliació d<strong>el</strong> seu<br />
món pastoral i l’inici <strong>de</strong> tota una sèrie<br />
d’activitats <strong>que</strong> es reflecteix<strong>en</strong> molt bé <strong>en</strong><br />
la seva carta als monjos <strong>de</strong> Ripoll <strong>en</strong> la qual<br />
dóna cons<strong>el</strong>ls i explicacions sobre tota<br />
m<strong>en</strong>a d’afers <strong>que</strong> li pertanyi<strong>en</strong> com abat i<br />
també sobre la seva actuació <strong>en</strong> assumptes<br />
r<strong>el</strong>acionats amb l’ar<strong>que</strong>bisbat <strong>de</strong> Narbona,<br />
llavors la seu metropolitana, i amb les cases<br />
comtals. Per la seva activitat constructora<br />
o restauradora així com per la seva<br />
presència <strong>en</strong> nombroses consagracions i<br />
<strong>de</strong>dicacions d’esglésies, veiem <strong>que</strong> <strong>el</strong> pes<br />
d<strong>el</strong> nou càrrec no li va ésser cap impedim<strong>en</strong>t<br />
per portar, <strong>en</strong> un home <strong>que</strong> anava<br />
cap a la seixant<strong>en</strong>a, una gran activitat pastoral,<br />
política i int<strong>el</strong>·lectual. És <strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>l<br />
temps, l’any 1020, <strong>que</strong> rep la dolorosa<br />
notícia <strong>de</strong> la mort, ofegat al Roine, d<strong>el</strong> seu
estimat germà Bernat Tallaferro, <strong>que</strong> era<br />
<strong>el</strong> cap <strong>de</strong> la família. Va ser <strong>el</strong> mateix Oliba<br />
qui va ord<strong>en</strong>ar la seva sepultura a Ripoll.<br />
Sembla <strong>que</strong> <strong>en</strong> memòria d<strong>el</strong> seu germà va<br />
escriure l’<strong>en</strong>cíclica mortuòria la lectura <strong>de</strong><br />
la qual <strong>de</strong>ixa traspuar tot <strong>el</strong> seu afecte i<br />
dolor.<br />
Encara <strong>que</strong> va participar <strong>en</strong> la reconstrucció<br />
i r<strong>en</strong>ovació d’un gran nombre<br />
d’esglésies, <strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>l mom<strong>en</strong>t <strong>en</strong> <strong>el</strong> qual <strong>el</strong><br />
romànic creixia i es <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupava a casa<br />
nostra <strong>en</strong> tota una sèrie <strong>de</strong> monum<strong>en</strong>ts,<br />
molts d<strong>el</strong>s quals <strong>en</strong>cara són pres<strong>en</strong>ts, no<br />
hi ha dubte <strong>que</strong> l’empremta constructora<br />
d’Oliba va ésser un motor efectiu <strong>en</strong> la<br />
consolidació d’a<strong>que</strong>st art per nosaltres tan<br />
estimat i tan b<strong>en</strong> integrat als inicis <strong>de</strong> la<br />
formació nacional <strong>de</strong> la nostra terra. Per<br />
raó <strong>de</strong> brevetat <strong>en</strong>s fixarem <strong>en</strong> <strong>el</strong>s tres grans<br />
edificis <strong>que</strong> <strong>el</strong>l va t<strong>en</strong>ir directam<strong>en</strong>t sota<br />
<strong>el</strong> seu govern.<br />
Hem parlat <strong>de</strong> la transformació <strong>de</strong> la<br />
capçalera <strong>de</strong> la basílica <strong>de</strong> Ripoll, inspirantse<br />
<strong>en</strong> Sant Pere d<strong>el</strong> Vaticà, <strong>que</strong> <strong>el</strong>l va modificar<br />
construint un ampli transsepte <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> qual s’obrir<strong>en</strong> set absis i <strong>que</strong> va consagrar<br />
<strong>el</strong> 15 <strong>de</strong> g<strong>en</strong>er d<strong>el</strong> 1032, a més d’un<br />
Vista <strong>de</strong> l'església <strong>de</strong> Cuixà amb <strong>el</strong><br />
campanar d'Oliba.<br />
campanar <strong>que</strong> seria mod<strong>el</strong> per a d’altres<br />
com <strong>el</strong> <strong>de</strong> Cuixà i Vic. La reconstrucció<br />
d<strong>el</strong> segle XIX, malgrat la transformació <strong>que</strong><br />
va fer <strong>de</strong> tota l’església, <strong>en</strong>cara <strong>en</strong>s permet<br />
veure <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu conjunt a<strong>que</strong>sta obra<br />
d’Oliba. Un <strong>de</strong>tall digne <strong>de</strong> t<strong>en</strong>ir <strong>en</strong><br />
compte per a la història d<strong>el</strong> culte d<strong>el</strong> màrtir<br />
sant Jordi a Catalunya és <strong>que</strong> un d<strong>el</strong>s absis<br />
li estava <strong>de</strong>dicat. Un bonic mosaic i un<br />
baldaquí ressaltav<strong>en</strong> <strong>el</strong> ric altar major <strong>en</strong><br />
l’absis c<strong>en</strong>tral <strong>de</strong>dicat a Santa Maria. Poc<br />
més tard, l’any 1035, una reunió <strong>de</strong> bisbes<br />
i nobles s’aplegar<strong>en</strong> a Cuixà per fer la<br />
<strong>de</strong>dicació <strong>de</strong> les noves reformes <strong>que</strong> Oliba<br />
havia fet a l’antiga i v<strong>en</strong>erable església, <strong>que</strong><br />
<strong>en</strong>cara avui <strong>en</strong>s corprèn per la seva sòlida<br />
i arcaica estructura, construint una sèrie<br />
d’absis <strong>en</strong> la capçalera i dos esv<strong>el</strong>ts<br />
campanars <strong>en</strong> <strong>el</strong>s braços d<strong>el</strong> creuer.<br />
També davant d<strong>el</strong> temple va aixecar<br />
l’església <strong>de</strong>dicada a la Santíssima Trinitat<br />
i al seu <strong>de</strong>ssota la corpr<strong>en</strong>edora cripta circular<br />
<strong>de</strong>dicada a Santa Maria i <strong>que</strong> avui<br />
coneixem com ”<strong>el</strong> Pessebre”. Aquí <strong>po<strong>de</strong>m</strong><br />
recordar la pàgina dramàtica d<strong>el</strong> poema<br />
Foto: Abadia <strong>de</strong> Cuixà.<br />
59
Canigó <strong>de</strong> Verdaguer <strong>en</strong> la<br />
qual l’actual campanar,<br />
l’altre ja havia caigut, dialoga<br />
amb tristes paraules<br />
amb <strong>el</strong> campanar germà<br />
<strong>de</strong> Sant Martí d<strong>el</strong> Canigó.<br />
Afortunadam<strong>en</strong>t per<br />
a nosaltres <strong>el</strong>s seus funestos<br />
presagis <strong>de</strong> total<br />
<strong>de</strong>strucció no es var<strong>en</strong><br />
acomplir.<br />
Consagra una nova<br />
catedral a Vic l’any 1038.<br />
A<strong>que</strong>sta vegada es<br />
tractava d’un temple nou<br />
<strong>que</strong> substituïa l’anterior,<br />
la catedral <strong>de</strong> Sant Pere,<br />
<strong>que</strong> Oliba <strong>de</strong>gué consi<strong>de</strong>rar<br />
insufici<strong>en</strong>t. En<strong>de</strong>rrocà<br />
<strong>el</strong> temple i <strong>en</strong> construí<br />
un <strong>de</strong> nou amb un<br />
gran absis i una bonica<br />
cripta amb un esv<strong>el</strong>tíssim campanar <strong>que</strong><br />
<strong>en</strong>cara avui presi<strong>de</strong>ix la plana <strong>de</strong> Vic.<br />
L’<strong>en</strong><strong>de</strong>rroc d<strong>el</strong> segle XVIII no <strong>en</strong>s permet<br />
saber exactam<strong>en</strong>t com era l’església<br />
d’Oliba <strong>que</strong> ja al segle XII tingué importants<br />
modificacions. D<strong>el</strong> seu temps <strong>en</strong>s<br />
<strong>en</strong> resta la cripta, recuperada <strong>de</strong>sprés d<strong>el</strong><br />
1936 p<strong>el</strong> Dr. Eduard Juny<strong>en</strong>t, i <strong>el</strong> campanar.<br />
Darreram<strong>en</strong>t s’han trobat <strong>el</strong>s vestigis<br />
<strong>de</strong> l’església <strong>de</strong>dicada a Santa Maria <strong>que</strong><br />
Oliba havia edificat al davant <strong>de</strong> la catedral.<br />
<strong>No</strong> hi ha dubte <strong>que</strong> <strong>el</strong> bisbe reflectia<br />
<strong>en</strong> <strong>el</strong>s seus monum<strong>en</strong>ts la seva qualitat humana<br />
i espiritual, <strong>de</strong> la mateixa manera <strong>que</strong><br />
l’obra d’art reflecteix la qualitat <strong>de</strong> l’artista<br />
<strong>que</strong> l’ha fet. També va rebre la seva<br />
influència, fruit <strong>de</strong> la seva r<strong>el</strong>ació amb<br />
l’abat Oliba, la canònica <strong>de</strong> Sant Vic<strong>en</strong>ç<br />
<strong>de</strong> Cardona, obra capital <strong>de</strong> l’arquitectura<br />
d<strong>el</strong> segle XI. A<strong>que</strong>sta influència s’est<strong>en</strong>gué<br />
d’una manera especial <strong>en</strong>tre les moltes<br />
persones <strong>que</strong> cercav<strong>en</strong> prop d’<strong>el</strong>l cons<strong>el</strong>l i<br />
ajuda. Així, per exemple, l’any 1023 <strong>el</strong> rei<br />
<strong>de</strong> Navarra, Sanç <strong>el</strong> Major, es r<strong>el</strong>acionava<br />
amb <strong>el</strong>l i <strong>en</strong>s mostra com la seva anom<strong>en</strong>ada<br />
havia traspassat <strong>el</strong>s límits d<strong>el</strong> seu<br />
60<br />
Foto: Abadia <strong>de</strong> Cuixà.<br />
Cripta d<strong>el</strong> segle XI i cap<strong>el</strong>la <strong>de</strong> la Mare <strong>de</strong> Déu d<strong>el</strong> Pessebre construï<strong>de</strong>s<br />
per Oliba al monestir <strong>de</strong> Cuixà.<br />
territori jurisdiccional fins i tot més <strong>en</strong>llà<br />
<strong>de</strong> la Catalunya <strong>que</strong> s’estava formant.<br />
Coneixem tota la gran activitat pacificadora<br />
d<strong>el</strong> bisbe i abat, <strong>en</strong> <strong>el</strong> millor esperit<br />
b<strong>en</strong>edictí, resol<strong>en</strong>t o f<strong>en</strong>t <strong>de</strong> intermediari<br />
<strong>en</strong> nombrosos conflictes d<strong>el</strong> seu temps. <strong>No</strong><br />
<strong>po<strong>de</strong>m</strong> <strong>de</strong>ixar <strong>de</strong> banda una actuació <strong>que</strong><br />
li ha donat, <strong>en</strong>cara <strong>que</strong> no amb tota<br />
l’amplitud <strong>que</strong> es mereix, una anom<strong>en</strong>ada<br />
com a home <strong>de</strong> pau. Hem <strong>de</strong> t<strong>en</strong>ir molt<br />
pres<strong>en</strong>t <strong>el</strong>s temps difícils, durs i insegurs<br />
<strong>en</strong> què es trobava l’Europa <strong>de</strong> finals <strong>de</strong><br />
l’època carolíngia i la duresa, tampoc gaire<br />
difer<strong>en</strong>t <strong>de</strong> molts es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>im<strong>en</strong>ts d<strong>el</strong> nostre<br />
món, <strong>de</strong> la societat feudal. Davant <strong>de</strong> tot<br />
això l’Església va int<strong>en</strong>tar crear uns espais<br />
d’acollida i pacificació per tal <strong>de</strong> po<strong>de</strong>r<br />
ajudar <strong>el</strong>s més <strong>de</strong>svalguts a no ser víctimes<br />
<strong>de</strong> la violència d<strong>el</strong> mom<strong>en</strong>t. Sembla <strong>que</strong> a<br />
finals d<strong>el</strong> segle X, ja a prop <strong>de</strong> Poitiers, es<br />
creava un s<strong>en</strong>tit d’ampliació d<strong>el</strong> dret d’asil<br />
eclesiàstic f<strong>en</strong>t-lo ext<strong>en</strong>siu no únicam<strong>en</strong>t<br />
a les persones vincula<strong>de</strong>s amb l’Església<br />
sinó també a les altres persones <strong>que</strong> er<strong>en</strong><br />
la majoria d<strong>el</strong> poble i <strong>que</strong> no participav<strong>en</strong><br />
<strong>en</strong> les freqü<strong>en</strong>ts lluites arma<strong>de</strong>s però <strong>que</strong><br />
<strong>en</strong> pati<strong>en</strong> les conseqüències. A poc a poc
Foto: Miqu<strong>el</strong> Badia.<br />
Detall d<strong>el</strong> campanar <strong>de</strong> la catedral <strong>de</strong> Vic <strong>que</strong> <strong>en</strong>cara<br />
resta d<strong>el</strong> conjunt catedralici d'Oliba.<br />
es va anar est<strong>en</strong><strong>en</strong>t <strong>el</strong> concepte <strong>de</strong> treva<br />
<strong>en</strong> la lluita més <strong>en</strong>llà <strong>de</strong> tan sols uns espais<br />
protegits. L’any 1027 <strong>en</strong> <strong>el</strong> síno<strong>de</strong> <strong>de</strong><br />
Toluges es precisà la i<strong>de</strong>a <strong>que</strong> havia sortit<br />
d<strong>el</strong> bisbat d’Elna (<strong>en</strong> aqu<strong>el</strong>l mom<strong>en</strong>t <strong>el</strong><br />
bisbe Oliba substituïa <strong>el</strong> bisbe local<br />
Ber<strong>en</strong>guer <strong>que</strong> era abs<strong>en</strong>t). En tot cas no<br />
<strong>po<strong>de</strong>m</strong> dubtar <strong>que</strong> Oliba hi tingué part,<br />
potser va influir <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupam<strong>en</strong>t,<br />
i la va pr<strong>en</strong>dre com a cosa<br />
pròpia, estimada i personal. Així <strong>el</strong> 1033<br />
implantà <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu bisbat a<strong>que</strong>sta treva, <strong>que</strong><br />
explica als monjos <strong>de</strong> Ripoll <strong>en</strong> una carta i<br />
<strong>en</strong> la qual <strong>el</strong>s diu <strong>que</strong> <strong>de</strong>s d<strong>el</strong> vespre d<strong>el</strong><br />
dijous fins al com<strong>en</strong>çam<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> dilluns s’ha<br />
<strong>de</strong> mant<strong>en</strong>ir una pau inviolable sota p<strong>en</strong>a<br />
d’excomunió per als qui no la respectin.<br />
La primera treva <strong>de</strong> Toluges només<br />
s’est<strong>en</strong>ia al cap <strong>de</strong> setmana i <strong>de</strong>sprés, al<br />
bisbat <strong>de</strong> Vic, s’allarga més, la qual cosa ja<br />
repres<strong>en</strong>ta un notable progrés. L’any 1041<br />
a<strong>que</strong>sta i<strong>de</strong>a d’Oliba <strong>en</strong>cara s’ampliarà més<br />
<strong>en</strong> la reunió <strong>de</strong> Niça segons una iniciativa<br />
<strong>de</strong> sant Odiló, abat <strong>de</strong> Cluny, i d<strong>el</strong> bisbe<br />
d’Arles Raimbau, <strong>que</strong> coneixia i estimava<br />
Oliba. El 1043 <strong>en</strong>cara es ratificà tot a<br />
Narbona, la qual cosa <strong>en</strong>s indica com <strong>el</strong><br />
nucli inicial <strong>de</strong> Toluges i Vic s’anava<br />
est<strong>en</strong><strong>en</strong>t i acceptant, al mateix temps <strong>que</strong><br />
s’ampliav<strong>en</strong> <strong>el</strong>s dies i temps litúrgics <strong>de</strong> la<br />
treva.<br />
El 30 d’octubre <strong>de</strong> l’any 1046, dijous,<br />
p<strong>el</strong>s volts <strong>de</strong> les tres <strong>de</strong> la tarda, <strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor<br />
vingué a buscar <strong>el</strong> seu servidor prud<strong>en</strong>t i<br />
fid<strong>el</strong> al monestir <strong>de</strong> Sant Miqu<strong>el</strong> <strong>de</strong> Cuixà<br />
on fou <strong>en</strong>terrat; va <strong>de</strong>ixar <strong>el</strong>s monjos,<br />
segons explica la carta o <strong>en</strong>cíclica<br />
mortuòria, amb abundant plor i <strong>de</strong>sconsol in<strong>en</strong>arrable.<br />
L’epístola amb la qual <strong>el</strong>s monjos<br />
<strong>de</strong> Ripoll i Cuixà comunicav<strong>en</strong> <strong>el</strong> traspàs<br />
d<strong>el</strong> seu abat va ser portada als monestirs i<br />
capítols canonicals <strong>de</strong> la Gàl·lia narbonesa;<br />
això servia perquè <strong>el</strong>s receptors <strong>en</strong>comanessin<br />
<strong>el</strong> difunt i amb la seva resposta<br />
afegida al docum<strong>en</strong>t expressessin <strong>el</strong> seu<br />
condol.<br />
La hipòtesi <strong>que</strong> vol veure <strong>en</strong> les tres<br />
personatges <strong>de</strong> la portalada <strong>de</strong> Ripoll, posterior<br />
als temps d’Oliba, a la dreta i <strong>de</strong> bona<br />
grandària <strong>el</strong> comte Bernat Tallaferro, <strong>el</strong> seu<br />
fill Guillem —<strong>tots</strong> dos <strong>en</strong>terrats al<br />
monestir— i <strong>en</strong> <strong>el</strong> c<strong>en</strong>tre l’abat Oliba seria<br />
una prova <strong>de</strong> l’estima i record <strong>que</strong> al<br />
segle XII t<strong>en</strong>ia Oliba <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu monestir.<br />
Po<strong>de</strong>m acabar llegint un fragm<strong>en</strong>t<br />
d’a<strong>que</strong>sta carta ja esm<strong>en</strong>tada i <strong>en</strong> la qual<br />
l’anònim redactor expressa <strong>el</strong> s<strong>en</strong>tim<strong>en</strong>t <strong>de</strong><br />
tota la comunitat. T<strong>en</strong>íem, i l’hem perdut, un<br />
bisbe i un abat <strong>de</strong> b<strong>en</strong>av<strong>en</strong>turada memòria, pare<br />
<strong>de</strong> tota la pàtria, Oliba, <strong>de</strong>sitjable <strong>de</strong> faç i <strong>de</strong><br />
nom, la dolça afabilitat d<strong>el</strong> qual i l’afectuosa<br />
paternitat <strong>de</strong> tal manera amb <strong>el</strong>l aglutinar<strong>en</strong><br />
les nostres ànimes, <strong>que</strong> més car <strong>en</strong>s era <strong>que</strong> la<br />
nostra mateixa vida, i <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> Déu, no hi<br />
havia cosa <strong>que</strong> a son afecte <strong>en</strong>s fos preferida.<br />
Jesús M. Oliver<br />
61
CRÒNICA DE LA COMUNITAT<br />
Maig<br />
Dia 8, dijous: Dia 8, dijous: El P. Prior i <strong>el</strong> P. Josep M. Recas<strong>en</strong>s han anat a la Seu d’Urg<strong>el</strong>l per<br />
a la pres<strong>en</strong>tació <strong>de</strong> l’exposició itinerant sobre la Ruta d<strong>el</strong> Cister <strong>que</strong> s’<strong>està</strong> du<strong>en</strong>t a terme<br />
a<strong>que</strong>sts mesos.<br />
Dia 9, div<strong>en</strong>dres: Reunió al monestir d<strong>el</strong> Patronat <strong>de</strong> la Fundació Poblet.<br />
Dia 10, dissabte: Ha tingut lloc a Poblet un recés per a joves, organitzat <strong>en</strong> col·laboració amb<br />
l’ar<strong>que</strong>bisbat <strong>de</strong> Tarragona. Hi han participat una vint<strong>en</strong>a <strong>de</strong> joves.<br />
Dia 15, dijous: Conferència <strong>de</strong> Josep Playà, periodista <strong>de</strong> La Vanguardia, sobre <strong>el</strong> <strong>tema</strong>: Com<br />
es fa un diari?<br />
Dia 17, dissabte: S’ha reunit al palau <strong>de</strong> l’abat l’Assemblea <strong>de</strong> la Fe<strong>de</strong>ració d’Ecologistes <strong>de</strong><br />
Catalunya.<br />
Dia 18, dium<strong>en</strong>ge: Ha tingut lloc a Montblanc un hom<strong>en</strong>atge <strong>de</strong>dicat al P. Alexandre Masoliver<br />
i a Francesc Badia i Batalla, ex-veguer episcopal d’Andorra i membre <strong>de</strong> la Germandat <strong>de</strong><br />
Poblet. L’acte ha estat organitzat p<strong>el</strong> C<strong>en</strong>tre d’Estudis <strong>de</strong> la Conca <strong>de</strong> Barberà. Hi han assistit<br />
<strong>el</strong> P. Abat, F. Salvador Batet i F. Octavi Vilà.<br />
Dia 22, dijous: Trobada jubilar a Tarragona d<strong>el</strong>s monjos i monges cisterc<strong>en</strong>cs <strong>de</strong> Catalunya<br />
dins <strong>de</strong> l’Any Jubilar <strong>de</strong> sant Fructuós. Hi han participat <strong>el</strong>s monjos <strong>de</strong> Poblet i Solius, i les<br />
monges <strong>de</strong> Vallbona i Valldonz<strong>el</strong>la. Hi ha hagut una missa a la cap<strong>el</strong>la <strong>de</strong> sant Fructuós <strong>de</strong> la<br />
catedral <strong>de</strong> Tarragona, presidida per Mons. Jaume Pujol, ar<strong>que</strong>bisbe <strong>de</strong> Tarragona. Després<br />
<strong>el</strong>s monjos i monges, acompanyats sempre p<strong>el</strong> Sr. Ar<strong>que</strong>bisbe, han fet un p<strong>el</strong>egrinatge p<strong>el</strong>s<br />
diversos llocs <strong>que</strong> guard<strong>en</strong> la memòria <strong>de</strong> sant Fructuós i d<strong>el</strong>s seus dia<strong>que</strong>s Auguri i Eulogi,<br />
acabant per la lectura <strong>de</strong> les actes d<strong>el</strong> seu martiri a l’amfiteatre romà. Després <strong>de</strong> la Sexta,<br />
resada a la cap<strong>el</strong>la d<strong>el</strong> Seminari, hi ha hagut <strong>el</strong> dinar al mateix Seminari, convidats p<strong>el</strong> Sr.<br />
Ar<strong>que</strong>bisbe. A la tarda s’ha acabat la jornada amb una visita al Museu Bíblic <strong>de</strong> Tarragona.<br />
Dia 24, dissabte: Jornada <strong>de</strong> la Fundació Poblet. Hi han assistit una quarant<strong>en</strong>a <strong>de</strong> persones.<br />
El <strong>tema</strong> ha estat: “Formes <strong>de</strong> participació <strong>en</strong> la vida política: <strong>el</strong> cas <strong>de</strong> les primàries als Estats<br />
Units”. Hi ha hagut una conferència a càrrec <strong>de</strong> Pere Vilanova, catedràtic <strong>de</strong> ciència política<br />
i <strong>de</strong> l’administració <strong>de</strong> la Universitat <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona. Després hi ha hagut una taula rodona a la<br />
qual han participat Miqu<strong>el</strong> Caminal, catedràtic <strong>de</strong> la Universitat <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona, Antoni Farrés,<br />
assessor d’administracions locals, i Xavier Mas <strong>de</strong> Xaxars. Ha actuat <strong>de</strong> mo<strong>de</strong>rador <strong>el</strong> periodista<br />
Lluís Foix. A la tarda hi ha hagut un concert <strong>de</strong> la violinista Ala Voronkova, <strong>que</strong> ha interpretat<br />
“Els capricis” <strong>de</strong> Nicolò Paganini.<br />
Dia 31, dissabte: El P. Prior ha anat a Roma per participar <strong>en</strong> <strong>el</strong> Cons<strong>el</strong>l <strong>de</strong> l’Abat G<strong>en</strong>eral <strong>en</strong><br />
qualitat <strong>de</strong> secretari.<br />
Juny<br />
Dia 7, dissabte: Ha visitat <strong>el</strong> monestir Sir Harold Kroto, Nób<strong>el</strong> <strong>de</strong> química d<strong>el</strong> 1996.<br />
Dia 9, dilluns: El P. Jesús M. Oliver ha anat a Valls per a predicar un recés a les monges<br />
carm<strong>el</strong>ites d’aqu<strong>el</strong>la ciutat.<br />
Dia 13, div<strong>en</strong>dres: El P. Abat, acompanyat <strong>de</strong> F. Salvador Batet, ha anat a Toledo per assistir<br />
a una reunió <strong>de</strong> la Fundació Medinac<strong>el</strong>i.<br />
Dia 14, dissabte: Reunió d<strong>el</strong> Patronat <strong>de</strong> l’Arxiu d<strong>el</strong> Presid<strong>en</strong>t Tarrad<strong>el</strong>las.<br />
Dia 15, dium<strong>en</strong>ge: Al palau <strong>de</strong> l’Abat s’ha reunit l’assemblea fundacional <strong>de</strong> l’Associació<br />
Galeusca, d’escriptors <strong>en</strong> català, basc i gallec.<br />
El P. Abat i F. Salvador Batet han anat a Ripoll on s’ha c<strong>el</strong>ebrat una missa <strong>en</strong> <strong>el</strong> marc <strong>de</strong> la<br />
62<br />
CRÒNICA DE LA COMUNITAT<br />
De maig a octubre <strong>de</strong> 2008
c<strong>el</strong>ebració d<strong>el</strong> mil·l<strong>en</strong>ari <strong>de</strong> l’<strong>el</strong>ecció <strong>de</strong> l’Abat Oliba com a abat <strong>de</strong> Ripoll i Cuixà.<br />
Dia 16, dilluns: El P. Jesús M. Oliver ha anat a Ripoll on ha pronunciat una conferència <strong>en</strong> la<br />
jornada sacerdotal dins <strong>de</strong> la c<strong>el</strong>ebració d<strong>el</strong> mil·l<strong>en</strong>ari <strong>de</strong> l’Abat Oliba.<br />
Dia 23, dilluns: Ha com<strong>en</strong>çat un curs <strong>de</strong> cant gregorià d’una setmana dirigit p<strong>el</strong> professor<br />
Juan Carlos As<strong>en</strong>sio.<br />
Dia 24, dimarts: A la sala capitular, <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> Lau<strong>de</strong>s, F. Josep Antoni Peramos ha r<strong>en</strong>ovat<br />
per un any la professió temporal.<br />
Dia 28, dissabte: C<strong>el</strong>ebració <strong>de</strong> l’assemblea anual <strong>de</strong> la Germandat <strong>de</strong> Poblet. Hi ha hagut<br />
una conferència <strong>de</strong> Josep M. Mallarach, <strong>que</strong> ha parlat <strong>de</strong> la conversió mediambi<strong>en</strong>tal. A la<br />
tarda hi ha hagut un concert a l’església d<strong>el</strong> Cor <strong>de</strong> <strong>No</strong>ies <strong>de</strong> l’Orfeó Català, dirigi<strong>de</strong>s per Buia<br />
Reixach, i acompanya<strong>de</strong>s per Josep Surinyac al piano.<br />
Dia 30, dilluns: Ha com<strong>en</strong>çat l’escola d’estiu sobre l’evolució amb <strong>el</strong> <strong>tema</strong> “L’espècie: <strong>de</strong>finir<br />
allò <strong>que</strong> és in<strong>de</strong>finible”, organitzada per l’Especialització <strong>en</strong> “Ciència i filosofia” <strong>de</strong> la Pontifícia<br />
Universitat Gregoriana i <strong>el</strong> Màster <strong>en</strong> “Ciència i fe” d<strong>el</strong> Pontifici At<strong>en</strong>eu Regina Apostolorum,<br />
sota <strong>el</strong> patrocini d<strong>el</strong> Projecte STOQ. Es clourà <strong>el</strong> proper dissabte dia 5.<br />
Juliol<br />
Dia 5, dissabte: Ha tingut lloc la jornada d’estudi organitzada per la Fundació Poblet amb <strong>el</strong><br />
<strong>tema</strong>: “P<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t i fe davant l’evolucionisme”. Hi ha hagut una conferència <strong>de</strong> Massimo<br />
Stanzione, professor <strong>de</strong> la Università <strong>de</strong>gli Studi di Cassino amb <strong>el</strong> títol: “C<strong>en</strong>t cinquanta<br />
anys <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la publicació <strong>de</strong> l’Orig<strong>en</strong> <strong>de</strong> les espècies: l’evolució d<strong>el</strong> darwinisme”. Després hi ha<br />
hagut una taula rodona presidida per Ludovico Gall<strong>en</strong>i, professor <strong>de</strong> la Università <strong>de</strong> Pisa,<br />
ess<strong>en</strong>t pon<strong>en</strong>ts Manu<strong>el</strong> Garcia Donc<strong>el</strong>, catedràtic emèrit <strong>de</strong> física teòrica <strong>de</strong> partícules<br />
<strong>el</strong>em<strong>en</strong>tals i història <strong>de</strong> les ciències <strong>de</strong> la Universitat Autònoma <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona, i Massimo<br />
Stanzione.<br />
Dia 19, dissabte: Al vespre hi ha hagut un concert dins d<strong>el</strong> cicle <strong>de</strong> concerts <strong>de</strong> la Ruta d<strong>el</strong><br />
Cister, interpretat p<strong>el</strong> conjunt <strong>de</strong> guitarres Camera XXI.<br />
Dia 22, dimarts: Ha com<strong>en</strong>çat <strong>el</strong> curset d’iconografia impartit per Juan Francisco Ech<strong>en</strong>i<strong>que</strong>,<br />
<strong>que</strong> <strong>de</strong>s <strong>de</strong> fa uns anys es fa al monestir. Hi assisteix<strong>en</strong> unes 20 persones.<br />
Dia 29, dimarts: S’ha clausurat <strong>el</strong> curs d’icones amb la conferència <strong>de</strong> l’Arxiprest <strong>de</strong> l’Església<br />
Ortodoxa (Patriarcat <strong>de</strong> Sèrbia) Joan Garcia Casanovas sobre <strong>el</strong> <strong>tema</strong> “La icona, sagram<strong>en</strong>t <strong>de</strong><br />
la intuïció”.<br />
Agost<br />
Dia 19, dimarts: Ha arribat a Poblet per passar-hi uns dies Mons. Joan Enric Vives, bisbe<br />
d’Urg<strong>el</strong>l.<br />
Dia 20, dimecres: Professió solemne <strong>de</strong> F. Salvador Batet. Ha tingut lloc durant la missa<br />
conv<strong>en</strong>tual, presidida p<strong>el</strong> P. Abat, i amb l’església pl<strong>en</strong>a <strong>de</strong> fid<strong>el</strong>s.<br />
A la tarda <strong>el</strong> P. Prior junt amb F. Lluís Solà i F. Octavi Vilà han anat al monestir <strong>de</strong> Vallbona per<br />
participar a la missa <strong>de</strong> clausura <strong>de</strong> la c<strong>el</strong>ebració d<strong>el</strong> 850 aniversari <strong>de</strong> la fundació d<strong>el</strong> monestir,<br />
presidida per l’Ar<strong>que</strong>bisbe <strong>de</strong> Tarragona Mons. Jaume Pujol.<br />
Dia 23, dissabte: F. Edwin Oblitas, F. Josep Antoni Peramos i F. Salvador Batet han anat a<br />
Roma per participar al curset <strong>de</strong> formació monàstica <strong>que</strong> anualm<strong>en</strong>t organitza la Casa G<strong>en</strong>eral<br />
<strong>de</strong> l’Or<strong>de</strong>.<br />
El P. Abat i F. Raf<strong>el</strong> Barruè han anat al monestir <strong>de</strong> Rueda a l’Aragó per participar <strong>en</strong> la jornada<br />
<strong>que</strong> cada any organitza l’Associació d’Amics d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Rueda.<br />
Dia 24, dium<strong>en</strong>ge: El P. Prior i F. Josep M. Cabañes han anat al santuari d<strong>el</strong> Tallat per participar<br />
<strong>en</strong> l’Aplec anual <strong>de</strong> la Mare <strong>de</strong> Déu d<strong>el</strong> Tallat.<br />
63
Dia 29, div<strong>en</strong>dres: Ha arribat Mons. Xavier Salinas, bisbe <strong>de</strong> Tortosa, per passar uns dies <strong>de</strong><br />
recés al monestir.<br />
Dia 30, dissabte: Mons. Joan Enric Vives, bisbe d’Urg<strong>el</strong>l, ha marxat d<strong>el</strong> monestir.<br />
Setembre<br />
Dia 1, dilluns: Al matí ha marxat Mons. Xavier Salinas, bisbe <strong>de</strong> Tortosa.<br />
Dia 2, dimarts: Ha vingut <strong>el</strong> p<strong>el</strong>egrinatge anual d’Alzira per assistir a les Matines, Lau<strong>de</strong>s i<br />
missa conv<strong>en</strong>tual <strong>de</strong> la festa <strong>de</strong> sant Bernat, màrtir.<br />
A la tarda <strong>el</strong> Trio Satz, amb Ricard Rovirosa al piano, ha donat un concert per a la comunitat.<br />
Han tocat un trio per a piano, violí i violonc<strong>el</strong> <strong>de</strong> Beethov<strong>en</strong>.<br />
Dia 5, div<strong>en</strong>dres: El Presid<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la Diputació <strong>de</strong> Tarragona, Josep M. Poblet, ha vingut per<br />
signar un conv<strong>en</strong>i amb <strong>el</strong> monestir per a les obres <strong>de</strong> pavim<strong>en</strong>tació <strong>de</strong> la plaça exterior.<br />
Dia 7, dium<strong>en</strong>ge: El jove Fèlix Fid<strong>el</strong> M<strong>el</strong>o Machaca, <strong>de</strong> 26 anys, nascut a San Antonio <strong>de</strong><br />
Palillos (Bolívia) ha com<strong>en</strong>çat <strong>el</strong> postulantat.<br />
El P. Prior ha presidit una missa a l’ermita <strong>de</strong> la Mare <strong>de</strong> Déu d<strong>el</strong>s Torr<strong>en</strong>ts.<br />
Dia 9, dimarts: Acte <strong>de</strong> pres<strong>en</strong>tació <strong>de</strong> l’“Estudi g<strong>en</strong>ètic d<strong>el</strong> Príncep <strong>de</strong> Viana: projecte<br />
d’id<strong>en</strong>tificació a partir d<strong>el</strong> DNA extret <strong>de</strong> les restes humanes atribuï<strong>de</strong>s al Príncep <strong>de</strong> Viana i<br />
custodia<strong>de</strong>s al monestir <strong>de</strong> Poblet”. Hi han intervingut Migu<strong>el</strong> C. Bot<strong>el</strong>la, antropòleg <strong>de</strong> la<br />
Universitat <strong>de</strong> Granada, Assumpció Malgosa, antropòloga <strong>de</strong> la Universitat Autònoma <strong>de</strong><br />
Barc<strong>el</strong>ona, i Mariona Ibars, historiadora i directora <strong>de</strong> la recerca.<br />
Visita a Poblet d<strong>el</strong>s rectors d<strong>el</strong>s seminaris <strong>de</strong> les diòcesis espanyoles, acompanyats d<strong>el</strong> bisbe<br />
auxiliar <strong>de</strong> València. Han assistit a les Vespres. V<strong>en</strong>i<strong>en</strong> <strong>de</strong> Tarragona <strong>de</strong> participar <strong>en</strong> l’any<br />
Jubilar <strong>de</strong> sant Fructuós.<br />
Dia 11, dijous: Ricard Rovirosa ha donat un concert <strong>de</strong> piano per a la comunitat, interpretant<br />
obres <strong>de</strong> Beethov<strong>en</strong>, Chopin i Schumann.<br />
Al vespre <strong>el</strong> P. Abat i <strong>el</strong> P. Jesús M. Oliver han anat a l’Espluga <strong>de</strong> Francolí, a la sala d’actes <strong>de</strong><br />
l’Hospital, on s’ha fet la pres<strong>en</strong>tació d<strong>el</strong> llibre “El ferro forjat d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet : una<br />
creació artística <strong>de</strong> cal Bi<strong>el</strong> <strong>de</strong> l’Espluga <strong>de</strong> Francolí” d’Antoni Carreras Casanovas, <strong>que</strong> ha estat<br />
editat dins la col·lecció “Qua<strong>de</strong>rns d’art, història i vida <strong>de</strong> Poblet”.<br />
Dia 12, div<strong>en</strong>dres: Visita a Poblet d<strong>el</strong>s d<strong>el</strong>egats <strong>de</strong> pastoral vocacional <strong>de</strong> les diòcesis<br />
espanyoles, acompanyats d<strong>el</strong> bisbe <strong>de</strong> Terol. Han assistit a les Vespres. V<strong>en</strong>i<strong>en</strong> <strong>de</strong> Tarragona<br />
<strong>de</strong> participar <strong>en</strong> l’any Jubilar <strong>de</strong> sant Fructuós.<br />
Dia 17, dimecres: El P. Josep M. Recas<strong>en</strong>s i <strong>el</strong> Sr. Lluis Poca, comptable d<strong>el</strong> monestir, han<br />
anat a Àvila on se c<strong>el</strong>ebra una reunió <strong>de</strong> gestors d<strong>el</strong> Patrimoni mundial <strong>de</strong> la Unesco a Espanya,<br />
organitzada p<strong>el</strong> Ministeri <strong>de</strong> Cultura.<br />
Dia 21, dium<strong>en</strong>ge: El P. Abat ha anat a Lleida per assistir a la missa d’<strong>en</strong>trada com a bisbe <strong>de</strong><br />
la diòcesi <strong>de</strong> Mons. Joan Piris, fins ara bisbe <strong>de</strong> M<strong>en</strong>orca.<br />
Dia 29, dilluns: Ha arribat <strong>el</strong> P. Abat G<strong>en</strong>eral Maur Esteva, junt amb F. Edwin Oblitas, F.<br />
Josep Antoni Peramos i F. Salvador Batet, <strong>que</strong> han participat al curs <strong>de</strong> formació monàstica<br />
organitzat per la Casa G<strong>en</strong>eral <strong>de</strong> l’Or<strong>de</strong> a Roma.<br />
Octubre<br />
Dia 1, dimecres: F. Raf<strong>el</strong> Barruè ha marxat cap a Roma per continuar <strong>el</strong>s seus estudis a la<br />
Universitat Gregoriana.<br />
Dia 2, dijous: Excursió comunitària a l’antic monestir b<strong>en</strong>edictí <strong>de</strong> San Juan <strong>de</strong> la Peña, a<br />
l’Aragó. Al matí la comunitat ha visitat <strong>el</strong> monestir v<strong>el</strong>l i al migdia ha dinat al nou monestir<br />
<strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> visitar <strong>el</strong> C<strong>en</strong>tre d’Interpretació. A la tarda s’ha c<strong>el</strong>ebrat la missa a la catedral <strong>de</strong><br />
Jaca, presidida p<strong>el</strong> P. Abat, i s’han resat les Vespres al monestir <strong>de</strong> b<strong>en</strong>edictines <strong>de</strong> la mateixa<br />
ciutat.<br />
64
Dia 3, div<strong>en</strong>dres: El P. Abat ha anat a Saragossa on ha <strong>de</strong> predicar <strong>en</strong> la nov<strong>en</strong>a <strong>de</strong> la festa <strong>de</strong><br />
la Mare <strong>de</strong> Déu d<strong>el</strong> Pilar.<br />
Dia 4, dissabte: Visita a Poblet d<strong>el</strong>s d<strong>el</strong>egats <strong>de</strong> jov<strong>en</strong>tut <strong>de</strong> les diòcesis espanyoles. Han<br />
assistit a les Vespres. V<strong>en</strong>i<strong>en</strong> <strong>de</strong> Tarragona <strong>de</strong> participar <strong>en</strong> l’any Jubilar <strong>de</strong> sant Fructuós.<br />
Dia 5, dium<strong>en</strong>ge: Visita d<strong>el</strong> Col·legi <strong>de</strong> Veterinaris <strong>de</strong> Tarragona. Després han tingut una<br />
conferència sobre Jaume I al palau <strong>de</strong> l’abat.<br />
Dia 6, dilluns: El P. Abat ha anat a Barc<strong>el</strong>ona per assistir a l’<strong>en</strong>terram<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> bisbe auxiliar<br />
Mons. Joan Carrera.<br />
Al Vespre han arribat les monges cisterc<strong>en</strong><strong>que</strong>s d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Rieunette (Ll<strong>en</strong>guadoc, França),<br />
acompanya<strong>de</strong>s per l’aba<strong>de</strong>ssa <strong>de</strong> Boulaur, per passar uns dies <strong>de</strong> vacances a Cast<strong>el</strong>lfollit.<br />
Dia 9, dijous: Ha vingut Pasqual Maragall, expresid<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la G<strong>en</strong>eralitat <strong>de</strong> Catalunya, per<br />
<strong>en</strong>registrar un programa <strong>de</strong> t<strong>el</strong>evisió sobre <strong>el</strong> rei Jaume I.<br />
Dia 12, dium<strong>en</strong>ge: Les monges <strong>de</strong> Rieunette i l’aba<strong>de</strong>ssa <strong>de</strong> Boulaur, <strong>que</strong> s’estan a Cast<strong>el</strong>lfollit,<br />
han dinat al refetor amb la comunitat i han participat a la recreació.<br />
Dia 13, dilluns: Reunió d<strong>el</strong> P. Abat amb la Fundació Ítaca-Grup UE per establir vincles <strong>de</strong><br />
col·laboració culturals i econòmics amb <strong>el</strong> monestir.<br />
Dia 14, dimarts: El presid<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la Diputació <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona, Antoni Fogué Moya, ha visitat<br />
Poblet i l’Arxiu Tarrad<strong>el</strong>las. Ha dinat amb <strong>el</strong> P. Abat.<br />
Dia 16, dijous: Visita al monestir <strong>de</strong> repres<strong>en</strong>tants d<strong>el</strong> grup Prisa-Cad<strong>en</strong>a Ser.<br />
Dia 17, div<strong>en</strong>dres: Signatura d’un conv<strong>en</strong>i <strong>en</strong>tre <strong>el</strong> monestir i l’empresa Artyplan per a la<br />
digitalització d<strong>el</strong>s docum<strong>en</strong>ts <strong>de</strong> l’Arxiu d<strong>el</strong> Presid<strong>en</strong>t Tarrad<strong>el</strong>las, <strong>en</strong> presència d’un d<strong>el</strong>egat<br />
<strong>de</strong> l’Obra Social <strong>de</strong> Caixa Catalunya, <strong>que</strong> és qui subv<strong>en</strong>ciona <strong>el</strong> projecte.<br />
Dia 18, dissabte: Promoguda p<strong>el</strong> Servei <strong>de</strong> Política Lingüística <strong>de</strong> la Universitat <strong>de</strong> València<br />
i la Secretaria <strong>de</strong> Jov<strong>en</strong>tut <strong>de</strong> la G<strong>en</strong>eralitat <strong>de</strong> Catalunya, s’ha c<strong>el</strong>ebrat al palau <strong>de</strong> l’abat la<br />
primera Trobada <strong>de</strong> Voluntariat Lingüístic Universitari. Han tingut tres conferències sobre<br />
qüestions r<strong>el</strong>aciona<strong>de</strong>s amb Jaume I i <strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet. Hi han intervingut <strong>el</strong> P. Jesús M.<br />
Oliver i <strong>el</strong> P. Alexandre Masoliver.<br />
Primera visita al monestir <strong>de</strong> l’equip d’historiadors <strong>de</strong> l’Agència Catalana <strong>de</strong> l’Aigua, per<br />
com<strong>en</strong>çar un estudi sobre les antigues obres d’<strong>en</strong>ginyeria hidràulica <strong>de</strong> Poblet.<br />
Dia 19, dium<strong>en</strong>ge: El P. Abat ha anat a Girona per a l’ord<strong>en</strong>ació episcopal <strong>de</strong> Mons. Francesc<br />
Pardo, nou bisbe <strong>de</strong> la diòcesi.<br />
Dia 21, dimarts: Reunió conjunta <strong>en</strong>tre <strong>el</strong>s repres<strong>en</strong>tants <strong>de</strong> l’empresa Artyplan, tècnics<br />
informàtics <strong>de</strong> la Universitat Rovira i Virgili i la directora <strong>de</strong> l’Arxiu Tarrad<strong>el</strong>las per diss<strong>en</strong>yar<br />
la base <strong>de</strong> da<strong>de</strong>s per a la digitalització <strong>de</strong> l’Arxiu.<br />
Dia 22, dimecres: Han com<strong>en</strong>çat les obres <strong>de</strong> remod<strong>el</strong>ació <strong>de</strong> la plaça d’<strong>en</strong>trada al monestir<br />
amb la construcció d’un nou dipòsit per emmagatzemar aigua.<br />
Dia 24, div<strong>en</strong>dres: Visita d<strong>el</strong> nou d<strong>el</strong>egat d’his<strong>en</strong>da a Tarragona i d<strong>el</strong> presid<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> Port <strong>de</strong><br />
Tarragona.<br />
Filmació per TV3 d’imatges d<strong>el</strong> monestir per a un programa sobre meteorologia i medi ambi<strong>en</strong>t.<br />
Dia 25, dissabte: El P. Abat ha anat a València per a la festa <strong>de</strong> concessió d<strong>el</strong>s Premis Octubre.<br />
Ha estat concedit al monestir <strong>de</strong> Poblet <strong>el</strong> premi institucional per la seva r<strong>el</strong>ació amb <strong>el</strong><br />
rei Jaume I.<br />
Visita <strong>de</strong> l’Ajuntam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> Llíria i hom<strong>en</strong>atge a Jaume I.<br />
El grup Laics-Vedruna han fet un recés al palau <strong>de</strong> l’abat.<br />
A la tarda visita d<strong>el</strong>s participants a les jorna<strong>de</strong>s organitza<strong>de</strong>s per la Universitat Rovira i Virgili<br />
sobre Jaume I, amb assistència d’estudiants <strong>de</strong> les quatre comunitats autonòmi<strong>que</strong>s <strong>de</strong> l’antiga<br />
Corona d’Aragó. En acabar han fet un recitat <strong>de</strong> poemes al palau <strong>de</strong> l’abat.<br />
65
LA RODA DELS DIES<br />
PROFESSIÓ MONÀSTICA<br />
SOLEMNE DE FRA<br />
SALVADOR BATET CANDELA<br />
EL 20 D'AGOST DE 2008<br />
"Enmig <strong>de</strong> l’assemblea va obrir la seva<br />
<strong>boca</strong>, i <strong>el</strong> S<strong>en</strong>yor l’omplí <strong>de</strong> l’esperit <strong>de</strong><br />
saviesa i d’int<strong>el</strong>·ligència; <strong>el</strong> revestí d’un<br />
mant<strong>el</strong>l <strong>de</strong> glòria".<br />
(Introit <strong>de</strong> la missa d<strong>el</strong> comú <strong>de</strong> Doctors <strong>de</strong><br />
l’Església; cf. Sir 15, 5).<br />
Les paraules <strong>de</strong> l’antífona d’<strong>en</strong>trada <strong>de</strong><br />
la missa <strong>de</strong> la solemnitat <strong>de</strong> sant Bernat,<br />
d<strong>el</strong> comú <strong>de</strong> Doctors, donav<strong>en</strong> -a<strong>que</strong>sta<br />
és específicam<strong>en</strong>t la finalitat <strong>de</strong> l’introit <strong>de</strong><br />
la missa- <strong>el</strong> to eclesial, comunitari, adi<strong>en</strong>t<br />
al ritu <strong>de</strong> la professió monàstica solemne<br />
<strong>de</strong> fra Salvador Batet Cand<strong>el</strong>a, <strong>de</strong>s d’ara<br />
membre <strong>de</strong> ple dret <strong>de</strong> la comunitat<br />
cisterc<strong>en</strong>ca <strong>de</strong> Poblet. Un to comunitari,<br />
eclesial, especialm<strong>en</strong>t subratllat aqu<strong>el</strong>l dia<br />
gràcies a l’assistència nombrosa d<strong>el</strong>s seus<br />
familiars i amics <strong>que</strong> van omplir l’església<br />
abacial <strong>de</strong> Poblet <strong>de</strong> cants i pregàries.<br />
Indi<strong>que</strong>m la presència, a banda d<strong>el</strong>s seus<br />
pares i germana, i familiars i amics més<br />
propers, d<strong>el</strong> bisbe d’Urg<strong>el</strong>l, Joan Enric Vives,<br />
<strong>que</strong> passava uns dies <strong>de</strong> repòs a la<br />
nostra hostatgeria, d<strong>el</strong> rector <strong>de</strong> la<br />
parròquia <strong>de</strong> la Sagrada Família d’Igualada,<br />
Mn. Jaume Serra, acompanyat d’un b<strong>en</strong><br />
nodrit nombre <strong>de</strong> preveres conc<strong>el</strong>ebrants,<br />
i també <strong>de</strong> la Coral «La Tossa», <strong>que</strong> va<br />
col·laborar <strong>en</strong> la interpretació d<strong>el</strong>s cants,<br />
<strong>que</strong> van omplir, vibrants i <strong>de</strong>vots com mai,<br />
les naus <strong>de</strong> la basílica <strong>de</strong> Poblet.<br />
66<br />
«Enmig <strong>de</strong> l’assemblea», és a dir, <strong>en</strong><br />
l’Església. El text llatí <strong>de</strong> l’introit, tal com<br />
va ser cantat aqu<strong>el</strong>l dia, diu: «in medio<br />
ecclesiæ». Vàrem viure, fra Salvador d’una<br />
manera especial, però amb <strong>el</strong>l <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s qui<br />
l’acompanyàvem, una experiència profundam<strong>en</strong>t<br />
eclesial, comunitària. I és <strong>que</strong> fra<br />
Salvador culminava un procés, un itinerari<br />
<strong>que</strong>, fora d<strong>el</strong> marc <strong>de</strong> l’Església, <strong>de</strong> la<br />
comunitat cristiana, no s’<strong>en</strong>t<strong>en</strong>dria. En<br />
efecte, <strong>el</strong>s principals <strong>el</strong>em<strong>en</strong>ts d<strong>el</strong> monaquisme,<br />
<strong>que</strong> són la vida fraterna i la<br />
compartició d<strong>el</strong>s béns, t<strong>en</strong><strong>en</strong> <strong>el</strong> seu orig<strong>en</strong><br />
<strong>en</strong> la primera experiència eclesial <strong>de</strong><br />
les comunitats apostòli<strong>que</strong>s. Mitjançant la<br />
professió, fra Salvador assumia <strong>el</strong> compromís<br />
<strong>de</strong> viure amb radicalitat i per<br />
sempre a<strong>que</strong>sta experiència, a<strong>que</strong>sta<br />
proposta evangèlica, <strong>que</strong> trobem i<strong>de</strong>alm<strong>en</strong>t<br />
<strong>en</strong>carnada <strong>en</strong> les primeres comunitats<br />
d<strong>el</strong>s Fets d<strong>el</strong>s Apòstols (cf. Ac 2, 42-<br />
47; 4, 32-35). Fra Salvador va apr<strong>en</strong>dre a<br />
viure l’Evang<strong>el</strong>i <strong>en</strong> comunitat, primer <strong>en</strong><br />
la petita comunitat <strong>de</strong> l’església domèstica<br />
<strong>que</strong> va ser la seva família, i <strong>de</strong>sprés <strong>en</strong> la<br />
comunitat cristiana aplegada <strong>en</strong>torn <strong>de</strong> la<br />
parròquia <strong>de</strong> la Sagrada Família d’Igualada,<br />
Foto: BEDMAR.
la ciutat <strong>que</strong> <strong>el</strong> va veure néixer un<br />
20 d’agost —festivitat <strong>de</strong> sant<br />
Bernat!— <strong>de</strong> 1982.<br />
«In medio ecclesiæ»; per això<br />
<strong>el</strong> ritu <strong>de</strong> la professió monàstica<br />
solemne té lloc al b<strong>el</strong>l mig, al cor<br />
<strong>de</strong> la c<strong>el</strong>ebració eucarística, <strong>en</strong>tre<br />
la litúrgia <strong>de</strong> la Paraula i l’ofertori<br />
<strong>de</strong> la missa, per expressar la íntima<br />
r<strong>el</strong>ació exist<strong>en</strong>t <strong>en</strong>tre <strong>el</strong> gest<br />
<strong>de</strong> donació d<strong>el</strong> qui professa i <strong>el</strong><br />
propi oferim<strong>en</strong>t <strong>de</strong> si mateix al<br />
Pare <strong>que</strong> fa Jesús. Fins i tot <strong>el</strong> signe<br />
material <strong>de</strong> la professió, <strong>el</strong><br />
docum<strong>en</strong>t escrit i signat <strong>de</strong> puny<br />
i lletra p<strong>el</strong> qui fa <strong>el</strong>s vots, resta<br />
damunt l’altar <strong>de</strong> l’Ofr<strong>en</strong>a fins al<br />
final <strong>de</strong> la c<strong>el</strong>ebració. A<strong>que</strong>sta<br />
<strong>de</strong>dicació o consagració d<strong>el</strong><br />
Foto: BEDMAR.<br />
profés, tan estreta-m<strong>en</strong>t vinculada a l’altar<br />
d<strong>el</strong> sacrifici <strong>de</strong> Crist, té <strong>el</strong> seu punt àlgid<br />
<strong>en</strong> la pregària consecratòria, epiclètica<br />
—<strong>en</strong> què s’invoca l’Esperit Sant—, <strong>que</strong><br />
pronuncia l’abat sobre <strong>el</strong> profés estirat a<br />
terra. Una pregària, tanmateix, <strong>que</strong> només<br />
pot ser pronunciada quan <strong>el</strong> monjo ha<br />
formulat i signat públicam<strong>en</strong>t <strong>el</strong> seu<br />
compromís <strong>de</strong> caminar per l’obediència,<br />
l’estabilitat <strong>en</strong> la comunitat i la conversió<br />
<strong>de</strong> costums. Obediència, perquè la vida<br />
monàstica és resposta a una crida, i obeir<br />
és escoltar; estabilitat, perquè <strong>el</strong> monjo<br />
<strong>de</strong>sitja cercar Déu <strong>en</strong> <strong>el</strong> marc d’una<br />
comunitat concreta —<strong>en</strong> l’espai físic i<br />
humà d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet—, <strong>de</strong>ixantse<br />
guiar per una regla —la Regla <strong>de</strong> sant<br />
B<strong>en</strong>et— i per un abat; conversió <strong>de</strong><br />
costums, perquè <strong>el</strong> monjo sempre <strong>està</strong> <strong>en</strong><br />
camí, com Abraham, disposat <strong>en</strong> tot<br />
mom<strong>en</strong>t a sortir i a caminar (cf. Gn 12, 1-<br />
5). Els vots r<strong>el</strong>igiosos clàssics <strong>de</strong> pobresa i<br />
castedat, <strong>que</strong> <strong>el</strong> monjo no formula<br />
explícitam<strong>en</strong>t, rest<strong>en</strong> contin-guts <strong>en</strong> a<strong>que</strong>st<br />
tercer vot <strong>de</strong> conversió <strong>de</strong> costums o <strong>de</strong><br />
viure com a monjo.<br />
En <strong>el</strong> Ritual monàstic propi d<strong>el</strong>s<br />
b<strong>en</strong>edictins, al monjo, quan fa la professió<br />
temporal, se li lliura la Regla <strong>de</strong> sant B<strong>en</strong>et,<br />
i quan fa la solemne, la Litúrgia <strong>de</strong> les<br />
Fra Salvador <strong>en</strong> <strong>el</strong> mom<strong>en</strong>t <strong>de</strong> fer <strong>el</strong> seu compromís monàstic<br />
davant <strong>el</strong> P. Abat.<br />
Hores. El Ritual cisterc<strong>en</strong>c, més sobri,<br />
prescin<strong>de</strong>ix d’a<strong>que</strong>sts signes. Però voldria<br />
referir-m’hi igualm<strong>en</strong>t, perquè a partir d’ara<br />
fra Salvador compta <strong>en</strong> <strong>el</strong> seu camí amb<br />
dos punts <strong>de</strong> referència fonam<strong>en</strong>tals: <strong>el</strong><br />
Salteri, i amb <strong>el</strong>l tota la Bíblia, <strong>que</strong> és <strong>el</strong><br />
seu llibre <strong>de</strong> lectura i <strong>de</strong> pregària; i la Regla<br />
<strong>de</strong> sant B<strong>en</strong>et, <strong>que</strong> li forneix <strong>el</strong> plànol,<br />
<strong>el</strong> mapa d<strong>el</strong> seu itinerari espiritual. La Regla<br />
tal com l’ha interpretada la tradició<br />
cisterc<strong>en</strong>ca, amb un mestre tan emin<strong>en</strong>t<br />
com sant Bernat, <strong>en</strong>tre altres, i tal com l’ha<br />
d’interpretar per als monjos <strong>de</strong> Poblet d<strong>el</strong><br />
segle XXI l’actual abat d<strong>el</strong> monestir <strong>en</strong><br />
l’exercici d<strong>el</strong> seu magisteri com a pare <strong>de</strong><br />
la comunitat.<br />
Donem gràcies, amb fra Salvador, p<strong>el</strong><br />
do <strong>de</strong> la vida monàstica <strong>en</strong> l’Església. A <strong>el</strong>l<br />
li <strong>de</strong>sitgem amplitud <strong>de</strong> cor i goig <strong>en</strong><br />
l’Esperit Sant <strong>en</strong> <strong>el</strong> camí <strong>en</strong>grescador <strong>que</strong><br />
s’<strong>en</strong>fila per l’observança d<strong>el</strong>s manam<strong>en</strong>ts<br />
fins a assolir aqu<strong>el</strong>la caritat <strong>que</strong>, <strong>en</strong> ser<br />
perfecta, foragita <strong>el</strong> temor (cf. RB 7, 67).<br />
Per això, amb <strong>el</strong>l i amb tota l’Església,<br />
<strong>po<strong>de</strong>m</strong> cantar, amb <strong>el</strong> salm 47, tan estimat<br />
<strong>de</strong> sant Bernat, i <strong>que</strong> forma part d<strong>el</strong> ritu <strong>de</strong><br />
la professió: «Hem acollit, oh Déu, la teva<br />
misericòrdia <strong>en</strong>mig d<strong>el</strong> teu Temple» (v.10).<br />
Lluís Solà<br />
67
68<br />
UN ACTE<br />
INSTITUCIONAL<br />
El consistori <strong>de</strong> Cardona va<br />
visitar Poblet <strong>el</strong> dia <strong>de</strong> la festa<br />
patronal <strong>de</strong> Santa Rita. En a<strong>que</strong>sta<br />
data l’Ajuntam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> Cardona sol<br />
organitzar una sortida amb <strong>el</strong>s<br />
regidors, funcionaris i altre personal<br />
<strong>de</strong> la Casa <strong>de</strong> la Vila.<br />
A<strong>que</strong>stes visites <strong>el</strong>s serveix<strong>en</strong><br />
per conèixer i refermar <strong>el</strong>s lligams<br />
amb d’altres poblacions o indrets<br />
vinculats històricam<strong>en</strong>t amb la<br />
població <strong>de</strong> Cardona i la seva sal.<br />
A<strong>que</strong>st vincle històric també <strong>el</strong><br />
t<strong>en</strong>i<strong>en</strong> amb Poblet.<br />
El 23 <strong>de</strong> maig d’<strong>en</strong>guany va<br />
t<strong>en</strong>ir lloc la visita d<strong>el</strong><br />
consistori amb caràcter<br />
institucional. El P. Abat<br />
<strong>el</strong>s va rebre quan van<br />
arribar i, juntam<strong>en</strong>t amb<br />
<strong>el</strong>l, van dipositar una corona<br />
<strong>de</strong> llorer a la tomba<br />
<strong>de</strong> la casa comtal d<strong>el</strong>s<br />
Cardona —a la cap<strong>el</strong>la<br />
d<strong>el</strong> Santíssim i <strong>de</strong> les<br />
R<strong>el</strong>íquies <strong>de</strong> Poblet— i<br />
una segona corona als<br />
peus <strong>de</strong> la tomba d<strong>el</strong> rei<br />
Jaume I, amb motiu d<strong>el</strong>s<br />
800 anys d<strong>el</strong> seu naixem<strong>en</strong>t.<br />
El consistori <strong>de</strong><br />
Cardona va fer diversos<br />
obsequis al pare Abat<br />
<strong>en</strong>tre <strong>el</strong>s quals <strong>de</strong>stacava<br />
una escultura feta amb<br />
sal. En acabar <strong>el</strong> consistori<br />
va fer una visita privada<br />
a la resta d<strong>el</strong> monestir.<br />
Francesc M. Tulla<br />
Fotos: Arxiu Poblet.
Foto: Arxiu Poblet.<br />
JUBILEU DE SANT<br />
FRUCTUÓS<br />
A petició d<strong>el</strong> nostre ar<strong>que</strong>bisbe, Jaume<br />
Pujol i Balc<strong>el</strong>ls, l’actual papa B<strong>en</strong>et XVI<br />
ha concedit a l’Església <strong>de</strong> Tarragona la<br />
gràcia <strong>de</strong> la c<strong>el</strong>ebració d’un any jubilar<br />
amb motiu <strong>de</strong> la commemoració<br />
d<strong>el</strong>s 1750 anys<br />
d<strong>el</strong> martiri <strong>de</strong> sant Fructuós<br />
i d<strong>el</strong>s seus dia<strong>que</strong>s<br />
sant Auguri i sant Eulogi.<br />
L’any jubilar va d<strong>el</strong> 21 <strong>de</strong><br />
g<strong>en</strong>er d<strong>el</strong> 2008 fins <strong>el</strong><br />
mateix dia <strong>de</strong> l’any 2009.<br />
Fructuós era bisbe <strong>de</strong><br />
Tarragona vers la meitat<br />
d<strong>el</strong> segle III, <strong>en</strong> temps d<strong>el</strong>s<br />
emperadors Valerià i<br />
Gal·liè. Com <strong>que</strong> es va negar<br />
a fer sacrificis a les<br />
divinitats <strong>de</strong> l’imperi, va<br />
ser con<strong>de</strong>mnat a morir<br />
cremat juntam<strong>en</strong>t amb <strong>el</strong>s<br />
seus dia<strong>que</strong>s Auguri i<br />
Eulogi. Les Actes autèn-<br />
ti<strong>que</strong>s i contemporànies<br />
d<strong>el</strong> seu martiri <strong>en</strong>s <strong>el</strong> pres<strong>en</strong>t<strong>en</strong><br />
serè i ple <strong>de</strong> pau: em<br />
cal pregar per l’Església catò-<br />
El Sr. Ar<strong>que</strong>bisbe, Jaume Pujol, presidint l'eucaristia jubilar.<br />
Foto: Arxiu Poblet.<br />
lica, estesa d’Ori<strong>en</strong>t fins a Occid<strong>en</strong>t. A<strong>que</strong>stes<br />
actes són també les més antigues<br />
conserva<strong>de</strong>s a la p<strong>en</strong>ínsula Ibèrica i un<br />
refer<strong>en</strong>t hagiogràfic capital per a l’estudi<br />
Les comunitats <strong>de</strong> Vallbona, Solius i Poblet <strong>en</strong> l'eucaristia <strong>de</strong> l'any<br />
jubilar d<strong>el</strong>s sants màrtirs tarragonins.<br />
69
d<strong>el</strong> cristianisme primitiu<br />
hispànic. Quan la foguera va<br />
cremar les cor<strong>de</strong>s <strong>que</strong> <strong>el</strong><br />
sost<strong>en</strong>i<strong>en</strong> va <strong>que</strong>dar <strong>en</strong> actitud<br />
<strong>de</strong> pregària. El seu martiri<br />
es va es<strong>de</strong>v<strong>en</strong>ir <strong>el</strong> matí d<strong>el</strong> 21<br />
<strong>de</strong> g<strong>en</strong>er <strong>de</strong> l’any 259. L’Església<br />
<strong>de</strong> Tarragona ha mantingut<br />
sempre viva la seva<br />
memòria.<br />
Les comunitats cisterc<strong>en</strong><strong>que</strong>s<br />
<strong>que</strong> form<strong>en</strong> la Congregació<br />
<strong>de</strong> la Corona d’Aragó es<br />
van <strong>de</strong>splaçar a Tarragona,<br />
seguint la invitació <strong>de</strong> l’any jubilar.<br />
Com ja és conegut, per<br />
guanyar <strong>el</strong> jubileu se segueix<strong>en</strong><br />
diverses estacions. En <strong>el</strong><br />
cas d’a<strong>que</strong>st any jubilar les<br />
estacions er<strong>en</strong> la cap<strong>el</strong>la <strong>de</strong> sant Pau <strong>que</strong><br />
hi ha <strong>en</strong> un claustre d<strong>el</strong> seminari, la pròpia<br />
cap<strong>el</strong>la d<strong>el</strong> seminari, la catedral, <strong>el</strong> pretori<br />
i, finalm<strong>en</strong>t, l’amfiteatre on <strong>el</strong> sant i <strong>el</strong>s<br />
seus dia<strong>que</strong>s morir<strong>en</strong> màrtirs. A cada<br />
estació s’escoltava l’explicació d<strong>el</strong> s<strong>en</strong>yor<br />
Andreu Muñoz M<strong>el</strong>gar —ar<strong>que</strong>òleg i director<br />
d<strong>el</strong> Museu Bíblic Tarracon<strong>en</strong>se—<br />
70<br />
Foto: Arxiu Poblet.<br />
Pregària d<strong>el</strong> migdia a la cap<strong>el</strong>la d<strong>el</strong> seminari.<br />
Les comunitats cisterc<strong>en</strong><strong>que</strong>s a la plaça <strong>de</strong> la Catedral <strong>de</strong><br />
Tarragona.<br />
sobre les da<strong>de</strong>s històri<strong>que</strong>s <strong>de</strong> l’indret, i<br />
posteriorm<strong>en</strong>t segui<strong>en</strong> cants i lectures<br />
<strong>que</strong> havíem preparat <strong>el</strong>s monjos i les<br />
monges. El s<strong>en</strong>yor ar<strong>que</strong>bisbe <strong>de</strong>ia l’oració<br />
final. Tot va estar molt b<strong>en</strong> preparat.<br />
Confiem <strong>que</strong> hagi estat amb bon fruit espiritual.<br />
A la catedral l’ar<strong>que</strong>bisbe,<br />
<strong>el</strong> pare abat <strong>de</strong> Poblet i <strong>el</strong> vicari<br />
g<strong>en</strong>eral, mossèn Barberà, van<br />
presidir la c<strong>el</strong>ebració <strong>de</strong> la missa.<br />
A l’amfiteatre tres monjos van<br />
llegir la “passió” i l’ar<strong>que</strong>bisbe la<br />
clo<strong>en</strong>da. Es procurà <strong>que</strong>, a cada<br />
estació, <strong>el</strong>s textos fossin llegits<br />
per diversos monjos i monges<br />
perquè <strong>tots</strong> hi participéssim. El<br />
dinar va t<strong>en</strong>ir lloc al seminari,<br />
invitats per l’ar<strong>que</strong>bisbe i a la tarda<br />
es va fer una visita al Museu<br />
Bíblic Tarracon<strong>en</strong>se. Va ser una<br />
jornada inoblidable, transcorreguda<br />
<strong>en</strong> la germanor <strong>de</strong> <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s<br />
membres <strong>de</strong> la nostra Congregació.<br />
Francesc M. Tulla<br />
Foto: Arxiu Poblet.
LA MÒMIA DEL<br />
PRÍNCEP DE VIANA<br />
Com a conseqüència <strong>de</strong> la Desamortització<br />
<strong>de</strong> M<strong>en</strong>dizábal, <strong>el</strong>s monjos <strong>de</strong><br />
Poblet van haver d’abandonar forçosam<strong>en</strong>t<br />
<strong>el</strong> monestir. En <strong>el</strong>s dies segü<strong>en</strong>ts<br />
<strong>el</strong> c<strong>en</strong>obi va sofrir tota m<strong>en</strong>a <strong>de</strong> sa<strong>que</strong>igs,<br />
inc<strong>en</strong>dis i espoliacions incontrola<strong>de</strong>s. A<br />
la recerca <strong>de</strong> suposats tresors van ser<br />
profana<strong>de</strong>s les tombes reials. Les <strong>de</strong>spulles<br />
d<strong>el</strong>s difunts van ser escampa<strong>de</strong>s p<strong>el</strong> terra<br />
<strong>de</strong> l’església abacial. El rector <strong>de</strong> l’Espluga,<br />
mossèn Antoni Serret, i <strong>el</strong> s<strong>en</strong>yor Pedro<br />
Gil <strong>de</strong> Riudab<strong>el</strong>la van recollir les restes<br />
reials i les van emparedar sota <strong>el</strong> cor a<br />
l’església <strong>de</strong> l’Espluga <strong>de</strong> Francolí.<br />
En virtut d<strong>el</strong> concordat <strong>de</strong> 1851, <strong>que</strong><br />
d’alguna manera va normalitzar les<br />
r<strong>el</strong>acions <strong>en</strong>tre l’Església i l’Estat, <strong>el</strong> mateix<br />
Pedro Gil <strong>de</strong> Riudab<strong>el</strong>la va transportar a<br />
la catedral <strong>de</strong> Tarragona les <strong>de</strong>spulles<br />
El P. Prior i fra Octavi amb <strong>el</strong>s pon<strong>en</strong>ts <strong>de</strong> l'acte.<br />
reials, però totes barreja<strong>de</strong>s <strong>en</strong> una única<br />
caixa. Les <strong>de</strong>spulles d<strong>el</strong>s ducs <strong>de</strong> Cardona,<br />
<strong>que</strong> er<strong>en</strong> diposita<strong>de</strong>s <strong>en</strong> les cambres<br />
sepulcrals, sota d<strong>el</strong>s panteons reials, van<br />
anar a parar al “corral <strong>de</strong> les cabres”, d’on<br />
les va treure la Comissió <strong>de</strong> Monum<strong>en</strong>ts,<br />
<strong>que</strong> les classificà <strong>en</strong> caixes <strong>de</strong> fusta i cotó<br />
fluix i les tornà a dipositar <strong>en</strong> les Cambres<br />
sepulcrals refetes. L’any 1935 qui llavors<br />
era presid<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> Patronat va s<strong>el</strong>eccionar<br />
algunes <strong>de</strong> les restes s<strong>en</strong>se cap criteri<br />
ci<strong>en</strong>tífic per constituir la <strong>que</strong> <strong>de</strong>s<br />
d’aleshores es va conèixer com la “mòmia”<br />
d<strong>el</strong> Príncep <strong>de</strong> Viana. Així es va donar<br />
r<strong>el</strong>leu a la festa <strong>que</strong> es feia a Poblet.<br />
Molts anys <strong>de</strong>sprés, l’antropòleg<br />
madril<strong>en</strong>y José Manu<strong>el</strong> Reverte Coma,<br />
<strong>que</strong> va analitzar la “mòmia”, va dir <strong>que</strong> la<br />
part <strong>de</strong> baix era <strong>de</strong> “dona”, cosa <strong>que</strong> també<br />
71
havia dit mossèn Serra i Vilaró, <strong>el</strong> canonge<br />
<strong>que</strong> excavà la necròpoli paleocristiana <strong>de</strong><br />
Tarragona. Ara <strong>de</strong>u fer uns <strong>de</strong>u anys <strong>que</strong><br />
la historiadora Mariona Ibars i Puga va<br />
<strong>de</strong>manar al Patronat <strong>de</strong> po<strong>de</strong>r estudiar la<br />
“mòmia” i <strong>el</strong>s ossos d<strong>el</strong>s Cardona, cosa <strong>que</strong><br />
se li va concedir. El professor Migu<strong>el</strong> C.<br />
Bot<strong>el</strong>la, d<strong>el</strong> Departam<strong>en</strong>t d’Antropologia<br />
Física <strong>de</strong> la Universitat <strong>de</strong> Granada, amb<br />
dues ajudantes seves fer<strong>en</strong> l’estudi<br />
antropològic, m<strong>en</strong>tre <strong>que</strong> <strong>el</strong> Dr. Ramón<br />
Hernán<strong>de</strong>z, cap <strong>de</strong> Radiologia <strong>de</strong> l’Hospital<br />
Joan XXIII <strong>de</strong> Tarragona, feia les<br />
radiografies. Una vegada estudiats i nets<br />
<strong>el</strong>s ossos es classificar<strong>en</strong> i es posar<strong>en</strong> ord<strong>en</strong>adam<strong>en</strong>t<br />
<strong>en</strong> caixes <strong>de</strong> metacrilat.<br />
Quant a la “mòmia”, tant <strong>el</strong> professor<br />
Bot<strong>el</strong>la com <strong>el</strong> seu col·lega <strong>que</strong> l’ajudà,<br />
Conrado Martín <strong>de</strong> les Illes Canàries,<br />
especialitzat <strong>en</strong> mòmies, van dir <strong>que</strong> era<br />
d’una persona d’una quarant<strong>en</strong>a d’anys i<br />
<strong>que</strong> era d’un home, cosa <strong>que</strong> sembla s’a<strong>de</strong>ia<br />
al Príncep <strong>de</strong> Viana. Però, ¿ho era <strong>en</strong> realitat?<br />
Aquí <strong>en</strong>tra <strong>en</strong> l’estudi la professora<br />
g<strong>en</strong>etista Assumpció Malgosa, <strong>de</strong> la<br />
Universitat Autònoma <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona, la<br />
qual, basant-se <strong>en</strong> les g<strong>en</strong>ealogies <strong>que</strong> li<br />
pres<strong>en</strong>tà la professora Mariona Ibars, ha<br />
pogut estudiar l’asc<strong>en</strong>dència i <strong>de</strong>sc<strong>en</strong>-<br />
72<br />
Una instantània <strong>de</strong> la ponència.<br />
dència fem<strong>en</strong>ina <strong>de</strong> la reina Blanca I <strong>de</strong><br />
Navarra, i ha permès als investigadors<br />
resseguir la transmissió d’un ADN<br />
mitocondrial (<strong>que</strong> només transmet la<br />
mare), al llarg <strong>de</strong> 800 anys, <strong>de</strong>s <strong>de</strong> l’any<br />
1200 fins a l’actualitat.<br />
Un estudi g<strong>en</strong>ètic <strong>de</strong> la mòmia,<br />
comparat amb <strong>el</strong> <strong>de</strong> les restes atribuï<strong>de</strong>s a<br />
la reina Blanca I <strong>de</strong> Navarra (conserva<strong>de</strong>s<br />
a Segòvia), mare d<strong>el</strong> Príncep, i amb les<br />
d<strong>el</strong>s familiars d’orig<strong>en</strong> indubtable, com la<br />
tsarina Alexandra <strong>de</strong> Rússia, <strong>el</strong> Duc<br />
d’Edimburg i Joana d’Habsburg (<strong>en</strong>terrada<br />
a la cap<strong>el</strong>la d<strong>el</strong>s Médicis a Florència),<br />
han fet concloure <strong>de</strong> manera inesperada<br />
<strong>en</strong> un estudi exposat <strong>en</strong> la conferència d<strong>el</strong><br />
9 <strong>de</strong> setembre a Poblet, <strong>que</strong> ni les restes<br />
<strong>de</strong> Poblet correspon<strong>en</strong> al príncep ni les<br />
<strong>de</strong> Segòvia a la reina. ¿A qui correspon la<br />
mòmia? P<strong>el</strong> <strong>que</strong> s’ha anat exposant, per<br />
als monjos és clar <strong>que</strong> correspon a un rei.<br />
¿Quin? És <strong>el</strong> què caldrà esbrinar. I ¿on és<br />
<strong>el</strong> Príncep <strong>de</strong> Viana? Creiem <strong>que</strong> <strong>està</strong> <strong>en</strong>tre<br />
<strong>el</strong>s ossos d<strong>el</strong>s Cardona, <strong>que</strong> només es<br />
van netejar, però d<strong>el</strong>s quals no es va fer la<br />
prova <strong>de</strong> l’ADN.<br />
Francesc M. Tulla
PER<br />
SOMRIURE<br />
per FER<br />
73
INVITACIÓ A LA LECTURA<br />
INVITACIÓ A LA LECTURA<br />
Títol: DEMÀ, SI FA NO FUM<br />
Autor: Faïza Guène<br />
Editorial: Funanbulista<br />
Faïza Guène és una jove francesa d’orig<strong>en</strong> algerià <strong>que</strong> amb només<br />
dinou anys va escriure una obra singular: Demà, si fa no fum. La nov<strong>el</strong>·la va<br />
ser publicada <strong>el</strong> 2004 i <strong>en</strong> poc temps va ser traduïda a vint-i-dues llegües.<br />
L’any 2006, Faïza Guène va ser convidada a pronunciar <strong>el</strong> discurs<br />
d’inauguració d<strong>el</strong> Saló d<strong>el</strong> Llibre <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona. En a<strong>que</strong>st discurs va explicar<br />
la p<strong>en</strong>osa i difícil situació d<strong>el</strong>s immigrants a França, situació <strong>que</strong> l’autora<br />
coneix molt bé i <strong>que</strong> constitueix <strong>el</strong> <strong>tema</strong> <strong>de</strong> la seva nov<strong>el</strong>·la.<br />
L’obra narra la vida d’una adolesc<strong>en</strong>t <strong>de</strong> quinze anys, filla <strong>de</strong> pares<br />
marroquins. La Doria i la seva mare Yasmina, <strong>que</strong> <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> vint anys a<br />
França <strong>en</strong>cara no parla francès, subsisteix<strong>en</strong> <strong>en</strong> un barri <strong>de</strong> la perifèria <strong>de</strong><br />
París. El pare les ha abandona<strong>de</strong>s i <strong>el</strong>les sobreviu<strong>en</strong> amb l‘ajut d<strong>el</strong>s serveis<br />
socials. La innoc<strong>en</strong>t mirada <strong>de</strong> la jove recorre <strong>el</strong>s esc<strong>en</strong>aris d<strong>el</strong> seu <strong>de</strong>teriorat<br />
barri Paradís i <strong>en</strong>s explica amb una commovedora ser<strong>en</strong>itat la dicotomia social i cultural <strong>en</strong> què viu<strong>en</strong><br />
les famílies veïnes i <strong>el</strong> drama <strong>de</strong> la seva situació.<br />
Demà, si fa no fum és una obra int<strong>el</strong>·lig<strong>en</strong>t i s<strong>en</strong>sible, <strong>que</strong> ofereix una esperança a la resolució d<strong>el</strong>s<br />
conflictes d’adaptació i mostra com sobreposar-se a les adversitats quotidianes. Les r<strong>el</strong>acions <strong>de</strong> les<br />
protagonistes són una mostra <strong>de</strong> t<strong>en</strong>dresa <strong>que</strong> no només <strong>en</strong>s captiva sinó <strong>que</strong> <strong>en</strong>s <strong>en</strong>s<strong>en</strong>ya com<br />
n’arrib<strong>en</strong> a ser <strong>de</strong> profunds <strong>el</strong>s vincles <strong>en</strong>tre les persones quan hi ha amor (Lina Zulueta).<br />
Títol: EL GOBERNADOR Migu<strong>el</strong> Sousa Tavares és actualm<strong>en</strong>t, a més d’un prestigiós<br />
Autor: Migu<strong>el</strong> Sousa Tavares escriptor, un compromès periodista vocacional. La seva<br />
Editorial: Salamandra<br />
formació universitària va ser <strong>el</strong> dret però la seva vocació<br />
innata es<strong>de</strong>vingué l’escriptura; tanmateix <strong>el</strong> món <strong>de</strong> les lleis<br />
Llibre <strong>de</strong> l’any a Portugal 2004 constitueix sempre <strong>el</strong> marc <strong>de</strong> referència <strong>de</strong> totes les seves<br />
Premi Grinzane Cavour 2006 obres. L’any 1983 obtingué <strong>el</strong> primer premi <strong>en</strong> FestRio, Festival<br />
<strong>de</strong> Cinema i T<strong>el</strong>evisió <strong>de</strong> Rio <strong>de</strong> Janeiro, amb un docum<strong>en</strong>tal<br />
sobre la caça <strong>de</strong> la bal<strong>en</strong>a a les Açores. Al mateix any va fer un<br />
reportatge sobre <strong>el</strong> Sàhara Occid<strong>en</strong>tal. Al 1996 va guanyar <strong>el</strong> premi<br />
Nacional <strong>de</strong> Reportatge <strong>de</strong> T<strong>el</strong>evisió amb <strong>el</strong> film Història <strong>de</strong> la colonització a<br />
l’Amazones.<br />
El governador és la primera nov<strong>el</strong>·la històrica <strong>que</strong> fins ara ha publicat M.<br />
Sousa Tavares. Curiosam<strong>en</strong>t <strong>en</strong> <strong>el</strong> nostre país <strong>el</strong> títol ha estat canviat quan<br />
ha estat traduït; a l’original <strong>el</strong> llibre té per nom un substantiu amb<br />
connotacions molt significatives, com ja <strong>en</strong>s indica l’autor <strong>en</strong> l’obra: Equador,<br />
és a dir, la línia <strong>que</strong> divi<strong>de</strong>ix la terra <strong>en</strong>tre hemisferi nord i hemisferi sud.<br />
És la línia simbòlica <strong>que</strong> marca la frontera <strong>en</strong>tre dos mons. El nom proce<strong>de</strong>ix<br />
d’una possible contracció <strong>de</strong> l’expressió ‘é-cum-a-dor’ <strong>que</strong> <strong>en</strong> portuguès<br />
volia dir ‘amb dolor’. En efecte, la nov<strong>el</strong>·la és la separació <strong>de</strong> dues formes<br />
<strong>de</strong> vida totalm<strong>en</strong>t oposa<strong>de</strong>s: <strong>el</strong>s colonitzadors i <strong>el</strong>s colonitzats, i <strong>el</strong> dolor<br />
<strong>en</strong> què viu<strong>en</strong> <strong>el</strong>s oprimits.<br />
L’inici <strong>de</strong> la nov<strong>el</strong>·la es <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupa a principis d<strong>el</strong> segle XIX, <strong>en</strong> la<br />
comoditat <strong>de</strong> la Cort d<strong>el</strong> rei Carles I <strong>de</strong> Bragança. El monarca <strong>de</strong>manarà<br />
a Lluís Bernat <strong>de</strong> Val<strong>en</strong>ça <strong>que</strong> <strong>de</strong>ixi la seva empresa i <strong>el</strong> confort <strong>de</strong> la seva<br />
vida i <strong>de</strong>diqui <strong>el</strong>s propers tres anys a resoldre un conflicte d’interès nacio-<br />
74<br />
..............................................................
nal a les colònies ultramarines <strong>de</strong> St. Tomé i Príncep a l’Àfrica insular. Amb <strong>el</strong>l, expectant i <strong>de</strong>cidit,<br />
partirem <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la cosmopolita Lisboa a les llunyanes colònies. El nostre protagonista complirà com a<br />
governador l’ordre reial <strong>de</strong> <strong>de</strong>mostrar <strong>que</strong> a les colònies ja no existeix l’esclavitud. Aborda <strong>el</strong> problema<br />
amb dignitat i l’obra <strong>en</strong>s captivarà <strong>de</strong> b<strong>en</strong> segur p<strong>el</strong> coratge amb què ho<br />
afronta. El <strong>de</strong>s<strong>en</strong>llaç, sorpr<strong>en</strong><strong>en</strong>t, <strong>en</strong>s commourà (Lina Zulueta).<br />
..............................................................<br />
Títol: MÉS ENLLÀ DE<br />
LAINTEL·LIGÈNCIA EMOCIONAL<br />
Autor: Llor<strong>en</strong>ç Guilera Agüera<br />
Editorial: Thomson-Paraninfo<br />
Llor<strong>en</strong>ç Guilera és llic<strong>en</strong>ciat <strong>en</strong> <strong>en</strong>ginyeria industrial per la Universitat<br />
Politècnica <strong>de</strong> Catalunya i doctorat <strong>en</strong> psicologia per la Universitat Autònoma<br />
<strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona. Actualm<strong>en</strong>t és <strong>el</strong> cap <strong>de</strong> recerca d<strong>el</strong> <strong>de</strong>partam<strong>en</strong>t d’Anàlisi i<br />
T<strong>en</strong>dències <strong>de</strong> l’Escola Superior <strong>de</strong> Diss<strong>en</strong>y Esdi <strong>de</strong> la Universitat Ramon<br />
Llull.<br />
Més <strong>en</strong>llà <strong>de</strong> la int<strong>el</strong>·ligència emocional és <strong>el</strong> fruit <strong>de</strong> la investigació <strong>en</strong><br />
què treballà per la seva tesi doctoral. La seva recerca doctoral versa sobre <strong>el</strong><br />
funcionam<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la m<strong>en</strong>t, la qual s’estructura <strong>en</strong> tres niv<strong>el</strong>ls paral·l<strong>el</strong>s—instint,<br />
emoció i cognició—, prov<strong>en</strong>int <strong>de</strong> les tres capes anatòmi<strong>que</strong>s claram<strong>en</strong>t<br />
difer<strong>en</strong>cia<strong>de</strong>s <strong>que</strong> t<strong>en</strong>im <strong>en</strong> <strong>el</strong> cerv<strong>el</strong>l (sis<strong>tema</strong> reptilià, sis<strong>tema</strong> límbic i sis<strong>tema</strong><br />
analític ) com a resultat <strong>de</strong> l’evolució <strong>de</strong> les espècies. La raó <strong>que</strong> ha impulsat l’autor a publicar<br />
a<strong>que</strong>sta obra és fer conèixer <strong>el</strong> funcionam<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> cerv<strong>el</strong>l.<br />
Llor<strong>en</strong>ç Guilera <strong>en</strong>s explica, <strong>en</strong> la introducció <strong>de</strong> l’obra, l’interès <strong>que</strong> hem <strong>de</strong> t<strong>en</strong>ir per conèixer la<br />
manera <strong>de</strong> funcionar d<strong>el</strong> nostre cerv<strong>el</strong>l. Si coneguéssim més les nostres capacitats m<strong>en</strong>tals podríem<br />
extreure <strong>el</strong> màxim b<strong>en</strong>efici <strong>de</strong> les nostres pot<strong>en</strong>cialitats i d’a<strong>que</strong>sta manera utilitzar-les <strong>en</strong> b<strong>en</strong>efici <strong>de</strong><br />
<strong>tots</strong>. La lectura d’a<strong>que</strong>st assaig d<strong>el</strong>ecta perquè és instructiu, amè i aclaridor. Un plaer per a <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s<br />
lectors (Lina Zulueta).<br />
..............................................................<br />
Títol: SIMONE WEIL: EL SILENCI DE DÉU<br />
Autor: Josep Oton Catalan<br />
Editorial: Fragm<strong>en</strong>ta (Barc<strong>el</strong>ona, 2008)<br />
Simone Weil (1903-1943) és una <strong>de</strong> les p<strong>en</strong>sadores més lúci<strong>de</strong>s i originals<br />
<strong>de</strong> la primera meitat d<strong>el</strong> segle XX. La seva vida va ser breu però int<strong>en</strong>sa:<br />
catedràtica <strong>de</strong> filosofia, activista obrera, treballadora <strong>en</strong> una fàbrica, escriptora<br />
infatigable, miliciana al Front d’Aragó durant la guerra civil espanyola,<br />
membre <strong>de</strong> la Resistència francesa durant l’<strong>ocupa</strong>ció nazi, col·laboradora<br />
d<strong>el</strong> g<strong>en</strong>eral De Gaulle a l’exili a Londres... D’orig<strong>en</strong> jueu va rebre una formació<br />
totalm<strong>en</strong>t agnòstica; tot i això va <strong>en</strong>trar <strong>en</strong> contacte amb <strong>el</strong> cristianisme i és<br />
consi<strong>de</strong>rada una <strong>de</strong> les grans místi<strong>que</strong>s d<strong>el</strong> segle XX. En a<strong>que</strong>st llibre, Josep<br />
Otón prossegueix <strong>el</strong> seu estudi <strong>de</strong> la interioritat <strong>de</strong> místics, artistes i p<strong>en</strong>sadors<br />
c<strong>en</strong>trant-se <strong>en</strong> l’anàlisi <strong>de</strong> l’experiència personal d’a<strong>que</strong>sta filòsofa. A partir<br />
<strong>de</strong> la interpretació d<strong>el</strong>s textos weilians s’aproxima a la dim<strong>en</strong>sió r<strong>el</strong>igiosa d<strong>el</strong><br />
seu p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t, <strong>que</strong> constitueix un d<strong>el</strong>s trets més sorpr<strong>en</strong><strong>en</strong>ts, característics<br />
i <strong>en</strong>riquidors <strong>de</strong> la seva obra. En concret Otón com<strong>en</strong>ta un text <strong>en</strong>igmàtic,<br />
conegut amb <strong>el</strong> nom <strong>de</strong> Prologue, <strong>en</strong> <strong>el</strong> qual l’autora <strong>de</strong>scriu la seva experiència<br />
a partir d’una trobada <strong>que</strong> va acompanyada d’una absència. Tota a<strong>que</strong>sta<br />
reflexió es <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupa <strong>en</strong> <strong>el</strong> marc d<strong>el</strong>s estralls <strong>de</strong> la II Guerra Mundial i <strong>de</strong> la pregunta p<strong>el</strong> sil<strong>en</strong>ci <strong>de</strong><br />
Déu. La lectura d’a<strong>que</strong>st llibre és molt recomanable per conèixer la figura <strong>de</strong> Simone Weil i també per<br />
reflexionar sobre què <strong>en</strong>t<strong>en</strong>em per experiència <strong>de</strong> Déu (Cristòfol-A. Trepat).<br />
75
RESSENYES<br />
El jesuïta José Ignacio González<br />
Faus és l’autor d<strong>el</strong> qua<strong>de</strong>rn ¿Son cristianas<br />
las raíces <strong>de</strong> Europa?, editat <strong>el</strong> 1999<br />
per Sal Terrae, Santan<strong>de</strong>r (40 p.). Entre<br />
<strong>el</strong>s anys 2003 i 2004 es va redactar<br />
la Constitució Europea, la qual no va<br />
po<strong>de</strong>r ser aprovada perquè la ciutadania<br />
francesa i holan<strong>de</strong>sa la van rebutjar<br />
a través <strong>de</strong> referèndums. El<br />
procés <strong>de</strong> redacció va <strong>en</strong>c<strong>en</strong>dre diversos<br />
<strong>de</strong>bats, <strong>en</strong>tre <strong>el</strong>s quals si Europa<br />
havia <strong>de</strong> ser més social <strong>en</strong> comptes <strong>de</strong><br />
tan econòmica, o si Europa t<strong>en</strong>ia o no<br />
arr<strong>el</strong>s cristianes i si, <strong>en</strong> cas <strong>de</strong> t<strong>en</strong>ir-ne,<br />
havi<strong>en</strong> <strong>de</strong> figurar literalm<strong>en</strong>t esm<strong>en</strong>ta<strong>de</strong>s<br />
al text <strong>de</strong> la Constitució.<br />
El “<strong>de</strong>bat cristià” t<strong>en</strong>ia un s<strong>en</strong>tit especial,<br />
ja <strong>que</strong> l’ara anom<strong>en</strong>ada Unió Europea<br />
havia tingut un notori infan-<br />
76<br />
¿SÓN CRISTIANAS LAS<br />
RAICES DE EUROPA?<br />
“Algunos propugnan la m<strong>en</strong>ción expresa a la her<strong>en</strong>cia cristiana <strong>en</strong> la<br />
Constitución Europea”<br />
tam<strong>en</strong>t inspirat <strong>en</strong> fonts i protagonismes<br />
cristians. En dono dues da<strong>de</strong>s.<br />
La ban<strong>de</strong>ra oficial, blava amb dotze<br />
estr<strong>el</strong>les <strong>en</strong> la seva primera versió, va<br />
ser diss<strong>en</strong>yada p<strong>el</strong> pintor luxemburguès<br />
Arsène Heitz tot inspirant-se <strong>en</strong><br />
l’Apocalipsi: Llavors aparegué <strong>en</strong> <strong>el</strong> c<strong>el</strong> un<br />
gran s<strong>en</strong>yal prodigiós: una dona <strong>que</strong> t<strong>en</strong>ia <strong>el</strong><br />
sol per vestit, amb la lluna sota <strong>el</strong>s peus, i duia<br />
al cap una corona <strong>de</strong> dotze estr<strong>el</strong>les. Esperava<br />
un fill i cridava afligida p<strong>el</strong>s dolors d<strong>el</strong> part<br />
(Ap 12, 1-2). Els anom<strong>en</strong>ats “Pares<br />
d’Europa”, <strong>el</strong>s principals responsables<br />
<strong>de</strong> la creació <strong>de</strong> la Unió Europea a la<br />
postguerra, com De Gasperi o Robert<br />
Schuman, er<strong>en</strong> manifestam<strong>en</strong>t cristians.<br />
Schuman, per cert, és actualm<strong>en</strong>t<br />
<strong>en</strong> procés <strong>de</strong> beatificació.<br />
Tanmateix, a<strong>que</strong>sts <strong>de</strong>bats han
<strong>que</strong>dat <strong>en</strong> susp<strong>en</strong>s: <strong>en</strong> lloc <strong>de</strong><br />
Constitució, la Unió ha <strong>de</strong>cidit una<br />
autorreforma a través d<strong>el</strong> Tractat <strong>de</strong><br />
Lisboa, aprovat <strong>el</strong> 2007, <strong>que</strong> introdueix<br />
certs canvis <strong>que</strong> ja cont<strong>en</strong>ia la nonnata<br />
Constitució. De mom<strong>en</strong>t no t<strong>en</strong>im<br />
Constitució ni potser tornarem a<br />
<strong>de</strong>batre, directam<strong>en</strong>t, si Europa té o no<br />
arr<strong>el</strong>s cristianes. Però sí indirectam<strong>en</strong>t.<br />
Tornarem a reviure a<strong>que</strong>sta qüestió<br />
sempre <strong>que</strong> la nostra auto-repres<strong>en</strong>tació<br />
col·lectiva se s<strong>en</strong>ti qüestionada.<br />
Per exemple: ¿volem <strong>que</strong> existeixi<br />
un Islam europeu, allò <strong>que</strong> alguns<br />
teòlegs musulmans afirm<strong>en</strong> <strong>que</strong> és<br />
professat per milions <strong>de</strong> ciutadans<br />
europeus ex-immigrants o ex-membres<br />
<strong>de</strong> colònies? O bé: ¿pot la musulmana<br />
Turquia ser membre <strong>de</strong> la Unió Europea?<br />
La majoria <strong>de</strong> la població europea<br />
no negaria <strong>que</strong> Turquia pogués ser<br />
membre <strong>de</strong> la Unió p<strong>el</strong> fet <strong>que</strong> nosaltres<br />
som cristians i <strong>el</strong>ls no. De primer,<br />
perquè la cultura <strong>de</strong> cada lloc té un<br />
contingut tàcit 1 , o més <strong>que</strong> tàcit, inconsci<strong>en</strong>t.<br />
Po<strong>de</strong>m arribar a intuir o<br />
creure <strong>que</strong>, <strong>en</strong> <strong>el</strong> fons, som cristians però<br />
això, paradoxalm<strong>en</strong>t, només és cert <strong>en</strong><br />
tant <strong>que</strong> no ho explicitem massa. <strong>No</strong><br />
diríem no a la musulmana Turquia com<br />
a cristians europeus. De segon, perquè<br />
<strong>el</strong>s europeus t<strong>en</strong>im una història, no ja<br />
cristiana, sinó <strong>que</strong> ha aconseguit <strong>de</strong>ixar<br />
<strong>de</strong> ser formalm<strong>en</strong>t crei<strong>en</strong>t. La secularització<br />
la vivim com una con<strong>que</strong>sta<br />
històrica, la qual ha costat molts<br />
patim<strong>en</strong>ts d’assolir. ¿Volem <strong>que</strong><br />
Turquia sigui membre <strong>de</strong> la UE? Si la<br />
resposta és negativa: ¿quina és la<br />
justificació?<br />
Què diu González Faus <strong>de</strong> les arr<strong>el</strong>s<br />
cristianes d’Europa?<br />
1) Diu <strong>que</strong> Europa és cristiana “<strong>en</strong><br />
parte sí y <strong>en</strong> parte no” (p.37).<br />
2) Tot reproduint un discurs <strong>de</strong> Joan<br />
Pau II a Vi<strong>en</strong>a al 1983 diu <strong>que</strong>, com a<br />
cristians, hem <strong>de</strong> <strong>de</strong>manar perdó per<br />
les culpes amb què <strong>en</strong>s hem tacat <strong>de</strong><br />
p<strong>en</strong>sam<strong>en</strong>t, paraula, obra o omissió al llarg <strong>de</strong><br />
la nostra història comuna, on milions d’homes<br />
han estat assassinats a causa <strong>de</strong> llur raça,<br />
nacionalitat o i<strong>de</strong>es, o simplem<strong>en</strong>t perquè<br />
incomodav<strong>en</strong> a d’altres (p. 5).<br />
3) Finalm<strong>en</strong>t diu <strong>que</strong>, malgrat tot,<br />
t<strong>en</strong>im l’oportunitat <strong>de</strong> ser cristians<br />
pequè siempre nos es dada la oportunidad <strong>de</strong><br />
volver a com<strong>en</strong>zar (p.40). A<strong>que</strong>sta és la<br />
realitat: com a persones lliures, no<br />
<strong>po<strong>de</strong>m</strong> confiar només <strong>en</strong> la nostra<br />
1 “La cultura europea actual és per un acord tàcit agnòstica o atea, i això és mantingut curosam<strong>en</strong>t per totes les interv<strong>en</strong>cions<br />
oficials, i no perquè siguem més llestos o lúcids <strong>que</strong> les altres cultures o altres mom<strong>en</strong>ts <strong>de</strong> la nostra, sinó perquè som<br />
europeus d<strong>el</strong> segle XXI i vivim immersos <strong>en</strong> les conseqüències <strong>de</strong> la il·lustració i la mo<strong>de</strong>rnitat”, Ramon M. <strong>No</strong>gués,<br />
Experiències <strong>de</strong> la fe. Creure <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> molts viatges, Qua<strong>de</strong>rns espai obert, p. 9, ed. Claret, 2006.<br />
77
La ban<strong>de</strong>ra d’Europa, diss<strong>en</strong>yada per Arsène Heitz té un orig<strong>en</strong> cristià ja <strong>que</strong> <strong>està</strong> inspirada <strong>en</strong> símbols marians<br />
<strong>que</strong> apareix<strong>en</strong> a l’Apocalipsi.<br />
herència, sinó <strong>en</strong> allò <strong>que</strong>, a partir d’ara<br />
mateix, <strong>po<strong>de</strong>m</strong> fer, <strong>de</strong>sfer, crear, perquè<br />
nosaltres i <strong>el</strong> món siguem millors. És a<br />
dir: només <strong>po<strong>de</strong>m</strong> dir <strong>que</strong> Europa és<br />
cristiana si mirem, cadascú i col·lectivam<strong>en</strong>t,<br />
<strong>de</strong> ser-ho. Cito una frase<br />
prou aclaridora, i <strong>que</strong> trobo reproduïda<br />
<strong>en</strong> uns gastats apunts universitaris: Algunos<br />
propugnan la m<strong>en</strong>ción expresa a la her<strong>en</strong>cia<br />
cristiana <strong>en</strong> la Constitución Europea.<br />
Es una pre<strong>ocupa</strong>ción respetable. Pero <strong>de</strong>beríamos<br />
reclamar con más fuerza aún <strong>que</strong> recoja<br />
sobre todo su espíritu más g<strong>en</strong>uino: la igualdad,<br />
la justicia y la solidaridad, <strong>que</strong> es <strong>el</strong> nombre<br />
laico d<strong>el</strong> amor cristiano. Una Europa así<br />
merece la p<strong>en</strong>a. De lo contrario, no durará2 .<br />
Val la p<strong>en</strong>a llegir <strong>el</strong> qua<strong>de</strong>rn <strong>de</strong><br />
González Faus per veure <strong>el</strong> mèto<strong>de</strong> <strong>que</strong><br />
segueix per arribar a les seves con-<br />
2 Editorial <strong>de</strong> la revista M<strong>en</strong>sajero d<strong>el</strong> corazón <strong>de</strong> Jesús, maig <strong>de</strong> 2004.<br />
78<br />
clusions i per gaudir i apr<strong>en</strong>dre d<strong>el</strong> seu<br />
brillant, per sintètic, clar i <strong>en</strong>tretingut,<br />
repàs <strong>de</strong> mites i personatges precristians,<br />
anticristians i cristians, creats<br />
per Europa ja <strong>de</strong>s d<strong>el</strong> segle IX abans<br />
<strong>de</strong> Crist (un recull no exhaustiu sinó<br />
<strong>que</strong> simplem<strong>en</strong>t pretén “repasar algunos”,<br />
p. 6). A<strong>que</strong>st és <strong>el</strong> viatge <strong>que</strong> hi<br />
farem, viatge per l’ètica i la no ètica,<br />
mites i personatges antitètics, contradiccions<br />
flagrants, com la pròpia Europa:<br />
La Ilíada, L’Odissea, Prometeu, la<br />
<strong>de</strong>mocràcia grega i <strong>el</strong> Sacre Imperi<br />
Romà, sant B<strong>en</strong>et, sant Francesc<br />
d’Assís, la Divina Comèdia, Don Juan <strong>el</strong><br />
Burlador <strong>de</strong> Sevilla, Faust, Heg<strong>el</strong>, la Revolució<br />
Francesa i, finalm<strong>en</strong>t, Cervantes.<br />
Xavier Alonso
EL FERRO FORJAT DEL<br />
MONESTIR DE POBLET.<br />
Antoni Carreras Casanovas.<br />
Dintre <strong>de</strong> la interessant sèrie Qua<strong>de</strong>rns d’art, història i vida <strong>de</strong><br />
Poblet, <strong>de</strong> les publicacions <strong>de</strong> l’Abadia, <strong>el</strong> doctor <strong>en</strong> Història i lletrat,<br />
Antoni Carreras Casanovas, ha redactat un text d’un volum <strong>de</strong> la<br />
col·lecció <strong>de</strong>dicat a la creació artística <strong>de</strong> Can Bi<strong>el</strong> <strong>de</strong> l’Espluga <strong>de</strong><br />
Francolí. Recull l’exemplar tasca artesana <strong>de</strong> tres g<strong>en</strong>eracions <strong>de</strong><br />
forjadors <strong>de</strong> l’antiga escola, és a dir, aqu<strong>el</strong>ls homes <strong>que</strong> cremats p<strong>el</strong><br />
foc <strong>de</strong> la fornal i amb un <strong>en</strong>tusiasme i un gust artístic fora d<strong>el</strong> comú,<br />
c<strong>en</strong>trar<strong>en</strong> la major part <strong>de</strong> la seva obra <strong>en</strong> l’emb<strong>el</strong>lim<strong>en</strong>t d<strong>el</strong> preciós<br />
recinte d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet.<br />
Enric Martí Miqu<strong>el</strong>, l’avi, <strong>en</strong> Ramon Martí Martí, <strong>el</strong> pare, i Val<strong>en</strong>tí<br />
Martí Canu<strong>de</strong>s, <strong>el</strong> fill, form<strong>en</strong> les tres g<strong>en</strong>eracions <strong>que</strong> compon<strong>en</strong> <strong>el</strong> planter <strong>de</strong> Can Bi<strong>el</strong> <strong>de</strong> l’Espluga<br />
<strong>de</strong> Francolí, vila r<strong>el</strong>acionada estretam<strong>en</strong>t amb <strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet on, d’<strong>en</strong>çà d<strong>el</strong> restablim<strong>en</strong>t <strong>de</strong> la<br />
comunitat cisterc<strong>en</strong>ca <strong>el</strong> 1940, <strong>el</strong>s <strong>de</strong> can Bi<strong>el</strong> han <strong>de</strong>ixat <strong>el</strong> millor <strong>de</strong> la seva obra.<br />
L’autor ha confegit un text b<strong>en</strong> ord<strong>en</strong>at <strong>en</strong> <strong>el</strong> qual s’expos<strong>en</strong>, d<strong>el</strong> g<strong>en</strong>eral al particular, les<br />
circumstàncies <strong>de</strong> l’<strong>en</strong>torn d<strong>el</strong> clos <strong>de</strong> Poblet, les característi<strong>que</strong>s d<strong>el</strong> noble ofici <strong>de</strong> la forja, <strong>el</strong>s fets<br />
tràgics <strong>de</strong> 1835 i l’inici <strong>de</strong> la l<strong>en</strong>ta recuperació, culminada <strong>el</strong> 1952 amb <strong>el</strong> retorn <strong>de</strong> les <strong>de</strong>spulles d<strong>el</strong>s<br />
reis d’Aragó.<br />
Segueix una breu història d<strong>el</strong>s tres compon<strong>en</strong>ts <strong>de</strong> la nissaga Martí i tot seguit l’exposició <strong>de</strong>tallada<br />
<strong>de</strong> cada una <strong>de</strong> les baranes, portes, reixes, teieres, llànties, llums, brandoneres, cand<strong>el</strong>ers, crucifixos,<br />
campanes, sagraris, caixes i també un fastuós braser, eixits <strong>de</strong> la forja <strong>de</strong> can Bi<strong>el</strong>.<br />
És impossible recórrer <strong>el</strong>s amplis espais d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet s<strong>en</strong>se trobar-se amb les freqü<strong>en</strong>ts<br />
escales d’<strong>el</strong>egants passamans o baranes <strong>de</strong> ferro, les majestuoses portes ferra<strong>de</strong>s, les teieres distribuï<strong>de</strong>s<br />
p<strong>el</strong>s murs i cantona<strong>de</strong>s, <strong>el</strong>s bonics brandons capçats amb <strong>el</strong>s ciris litúrgics, les caixes ferra<strong>de</strong>s o les<br />
creus i cand<strong>el</strong>ers d<strong>el</strong>s altars. Tots <strong>el</strong>ls amb <strong>el</strong> nerviós i dinàmic traçat d<strong>el</strong>s ferros <strong>de</strong> can Bi<strong>el</strong>, <strong>que</strong> es<br />
torc<strong>en</strong> <strong>en</strong> forma <strong>de</strong> cossos <strong>de</strong> serp o <strong>de</strong> mitològics dragons o <strong>de</strong> tota m<strong>en</strong>a <strong>de</strong> símils vegetals o animals.<br />
És b<strong>en</strong> particular <strong>que</strong> tants objectes eixits <strong>de</strong> les mans <strong>de</strong> tres forjadors difer<strong>en</strong>ts, per bé <strong>que</strong> <strong>de</strong> la<br />
mateixa família, pres<strong>en</strong>tin claram<strong>en</strong>t formes i conceptes d’un estil propi i singular.<br />
Encara <strong>que</strong> la forja sigui solam<strong>en</strong>t un <strong>el</strong>em<strong>en</strong>t <strong>de</strong>coratiu <strong>de</strong> l’arquitectura monum<strong>en</strong>tal, imposant<br />
i majestuosa, sempre pres<strong>en</strong>t <strong>en</strong> les nobles pedres <strong>de</strong> Poblet, l’obra <strong>de</strong> ferro d<strong>el</strong>s <strong>de</strong> can Bi<strong>el</strong> brilla amb<br />
llum pròpia, especialm<strong>en</strong>t <strong>de</strong>sprés <strong>de</strong> les <strong>en</strong>certa<strong>de</strong>s explicacions <strong>de</strong> l’autor d<strong>el</strong> llibre, fetes amb rigor<br />
i precisió. La <strong>de</strong>scripció <strong>està</strong> dignam<strong>en</strong>t complem<strong>en</strong>tada per les fotografies <strong>de</strong> Ramon Guasch i les<br />
aportacions <strong>de</strong> les investigadores Anna Marc i Cristina Farré. I, per <strong>de</strong>scomptat, l’emp<strong>en</strong>ta sempre<br />
pres<strong>en</strong>t i efectiva d<strong>el</strong> pare Jesús Maria Oliver.<br />
Catalunya té una llarga tradició <strong>en</strong> ferro forjat; bon exemple és la col·lecció d<strong>el</strong> Cau Ferrat <strong>de</strong><br />
Sitges, les reixes <strong>de</strong> les catedrals <strong>de</strong> Barc<strong>el</strong>ona, Girona o Tortosa, <strong>el</strong>s estudis Calzada sobre ferro forjat<br />
espanyol, o <strong>el</strong>s més rec<strong>en</strong>ts mestres d<strong>el</strong> Mo<strong>de</strong>rnisme, com Joan Oñós, <strong>el</strong>s germans Lluís i Josep Badia,<br />
Esteve Andorrà o Gerard Alegre. Els Martí <strong>de</strong> can Bi<strong>el</strong> <strong>de</strong>s <strong>de</strong> 1940 fins al mom<strong>en</strong>t pres<strong>en</strong>t ompl<strong>en</strong> un<br />
llarg i fecund perío<strong>de</strong> d<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet i també d’altres llocs d<strong>el</strong> país i <strong>de</strong> l’estranger, <strong>que</strong> <strong>el</strong>s ha<br />
valgut honors i premis <strong>de</strong> tota índole.<br />
Una ess<strong>en</strong>cial bibliografia completa a<strong>que</strong>st bonic volum d’<strong>el</strong>egant composició i pulcra impressió,<br />
<strong>que</strong> fa <strong>el</strong> número 9 <strong>de</strong> la col·lecció propiciada p<strong>el</strong> monestir <strong>de</strong> Poblet.<br />
Joan Bassegoda<br />
79
DÉU A LA XARXA<br />
FIARE BANCA ÈTICA:<br />
ESTALVIS SOLIDARIS PER CANVIAR EL MÓN<br />
Fiare és una banca ètica <strong>que</strong> actua al territori<br />
espanyol <strong>de</strong>s <strong>de</strong> l’any 2005, a través d’un<br />
conv<strong>en</strong>i amb la Banca Popolare Etica italiana,<br />
banca <strong>de</strong> referència a Europa <strong>en</strong> <strong>el</strong> món <strong>de</strong> les<br />
finances èti<strong>que</strong>s.<br />
Diem <strong>que</strong> és un banc ètic per diverses<br />
raons.<br />
En primer lloc, perquè només inverteix <strong>en</strong><br />
sectors <strong>que</strong> vol<strong>en</strong> transformar positivam<strong>en</strong>t la<br />
societat: cooperació internacional, medi<br />
ambi<strong>en</strong>t, inserció social, art i cultura, evitant<br />
per tant l’especulació, o la inversió <strong>en</strong> mercats<br />
o empreses d’ètica dubtosa.<br />
En segon lloc, perquè <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s préstecs<br />
s’analitz<strong>en</strong> <strong>de</strong>s d’una doble perspectiva, una<br />
econòmica, i una altra ético-social. Això vol<br />
dir <strong>que</strong> tot préstec és analitzat per veure si es<br />
tracta d’un projecte transformador socialm<strong>en</strong>t<br />
per part d’una comissió <strong>de</strong> persones<br />
in<strong>de</strong>p<strong>en</strong>d<strong>en</strong>ts d<strong>el</strong> banc.<br />
En tercer lloc, es tracta d’un banc<br />
transpar<strong>en</strong>t. Qualsevol persona pot veure <strong>en</strong><br />
<strong>el</strong> nostre web <strong>tots</strong> <strong>el</strong>s préstecs concedits, a<br />
quines <strong>en</strong>titats i per quins imports. Per tant,<br />
tothom pot saber <strong>en</strong> tot mom<strong>en</strong>t què s’<strong>està</strong><br />
f<strong>en</strong>t amb <strong>el</strong>s seus diners.<br />
I per últim es tracta d’un banc participatiu,<br />
<strong>en</strong> què qualsevol persona se’n pot fer sòcia (a<br />
part <strong>de</strong> cli<strong>en</strong>t), ess<strong>en</strong>t a<strong>que</strong>stes persones les <strong>que</strong><br />
pr<strong>en</strong><strong>en</strong> les <strong>de</strong>cisions sobre quines políti<strong>que</strong>s<br />
ha <strong>de</strong> dur a terme <strong>el</strong> banc. A part <strong>de</strong> diverses<br />
persones físi<strong>que</strong>s, són socis <strong>de</strong> Fiare, <strong>en</strong>tre<br />
d’altres, <strong>en</strong>titats com <strong>el</strong> SETEM, Justícia i Pau,<br />
Col·lectiu Ronda, CCOO <strong>de</strong> Catalunya,<br />
Medicus Mundi o <strong>el</strong> Monestir <strong>de</strong> Montserrat.<br />
El creixem<strong>en</strong>t <strong>de</strong> FIARE <strong>de</strong>s d<strong>el</strong> seu inici<br />
ha estat espectacular, comptant <strong>en</strong> l’actualitat<br />
amb oficines a Bilbao, Madrid i Barc<strong>el</strong>ona, i<br />
properam<strong>en</strong>t a València i Pamplona. El total<br />
d’estalvi dipositat <strong>de</strong>s d<strong>el</strong> seu inici és <strong>de</strong><br />
12.713.158,66 € i <strong>en</strong> <strong>el</strong> segü<strong>en</strong>t gràfic es veu<br />
l’evolució <strong>de</strong>s d<strong>el</strong> seu inici<br />
D’altra banda s’han concedit préstecs per<br />
imports <strong>de</strong> 8.054.100,00 €, <strong>en</strong> projectes<br />
d'inserció laboral, cooperació internacional,<br />
80<br />
comerç just, cooperatives d’habitatge, etc.<br />
Concretam<strong>en</strong>t a Catalunya, s’han concedit<br />
préstecs a <strong>en</strong>titats com Andròmines, FETS,<br />
Fe<strong>de</strong>ració Catalana d’ONGS p<strong>el</strong> <strong>de</strong>s<strong>en</strong>volupam<strong>en</strong>t,<br />
Fe<strong>de</strong>ració Catalana d’ONGS p<strong>el</strong>s<br />
drets humans, Minyons Escoltes Guies Sant<br />
Jordi i Cooperativa Cal Cases SCCL.<br />
Us convi<strong>de</strong>m a <strong>tots</strong> a participar-hi!<br />
Fiare SL<br />
C/Providència, 20 baixos,<br />
08024 Barc<strong>el</strong>ona<br />
93 368 99 82<br />
www.projectefiare.cat<br />
info@projectefiare.cat<br />
Horaris <strong>de</strong> 9 a 14:30 i <strong>de</strong> 16 a 18:30<br />
Div<strong>en</strong>dres <strong>de</strong> 8 a 15 h.<br />
Albert Gasch