Núm 17 - Novembre 2009 - Ajuntament d'Arbeca
Núm 17 - Novembre 2009 - Ajuntament d'Arbeca
Núm 17 - Novembre 2009 - Ajuntament d'Arbeca
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Èxit rotund del<br />
Correllengua a Arbeca<br />
De tu a tu amb<br />
Jaume Fallada Pujol<br />
Neix una nova plataforma<br />
civil: Arbeca decideix!<br />
<strong>Núm</strong>ero <strong>17</strong> ·<strong>Novembre</strong> <strong>2009</strong> · Arbeca
Col·labora:<br />
INSTAL·LACIONS<br />
• ELECTRICITAT<br />
• FONTANERIA<br />
• CALEFACCIÓ<br />
• AIRE CONDICIONAT<br />
<br />
<br />
86
Coordinadora executiva<br />
Montse Fernández i Egea<br />
Consell de redacció<br />
Anna Aguilà Marsal<br />
Imma Capell<br />
Alba Elías Ribera<br />
Berta Esqué i Moyà<br />
Disseny portada: Jaume Nadal<br />
Col·laboradors<br />
Ramon Codony, Jesús Elies, Esmeralda Fusté, Jaume<br />
Nadal, Robert Garsaball, Antoni Pau, Roger Pau,<br />
Marc Benet, Xavier Sans, Joan Ramon Abat.<br />
Agraïm la col·laboració de totes aquelles persones<br />
que ens han fet alguna aportació per elaborar els<br />
continguts d’aquest número.<br />
La Borrassa no es fa responsable ni s’identifica amb cap dels articles d’opinió<br />
publicats en les seves pàgines, ni de les opinions, teories, ideologies i conceptes<br />
que s’hi recullen i expressen.<br />
La Borrassa ofereix les seves planes a tots els comentaris, crítiques i opinions<br />
que es vulguin fer sobre el seu contingut amb un afany de superació i<br />
d’informació íntegra.<br />
La Borrassa convida al diàleg i a la llibertat d’expressió sense més límits que la<br />
correcció i el respecte educat entre tots els opinants.<br />
Dipòsit legal: L-381-2004<br />
Imprimeix: A. G. Molino- Mollerussa<br />
Telèfons d’interès<br />
<strong>Ajuntament</strong> d’Arbeca 973 160 008<br />
Consultori mèdic 973 160 375<br />
Farmàcia d’Arbeca 973 160 419<br />
Cooperativa d’Arbeca 973 160 000<br />
Biblioteca d’Arbeca 973 160 008<br />
Escola Bressol 973 160 008<br />
Col·legi públic Albirka 973 160 067<br />
Casal d’Avis 973 160 008<br />
Parròquia 973 160 034<br />
Índex<br />
I tu, què n’opines? 4<br />
El dia a dia 7<br />
On anem a raure... 19<br />
“L’excés de xovinisme ha fet malbé la venta<br />
d’oli”<br />
De tu a tu 21<br />
De tu a tu amb Jaume Fallada Pujol<br />
Ho sabies? 25<br />
Cases i carrers d’Arbeca<br />
En primera persona 27<br />
Ho diu el Sr. metge 33<br />
La Grip A, La gran desconeguda<br />
A little village in the world 34<br />
Una arbequina a Hünenberg<br />
La butaca 39<br />
La Balada de Cable Hogue<br />
El temps 40<br />
Zona verda 42<br />
La cugulla<br />
A foc lent 43<br />
Entreteniments 47<br />
El còmic 48<br />
CAP Borges Blanques 973 142 033<br />
H.U.Arnau de Vilanova 973 248 100<br />
Mossos d’Esquadra Borges 973 700 000<br />
Atenció Ciutadana 012<br />
Emergències 112<br />
Bombers 085<br />
Mossos 088<br />
Policia Nacional 091<br />
RENFE 902 240 202<br />
3
4<br />
Sí a la consulta per la independència. Sí a la democràcia<br />
El dia 9 d’octubre es va constituir a la nostra<br />
vila la plataforma ARBECA DECIDEIX amb<br />
l’objectiu de realitzar a Arbeca una consulta sobre<br />
la independència de Catalunya. Està previst que<br />
el dia 13 de desembre de <strong>2009</strong>,data en què es<br />
farà al nostre poble l’esmentada consulta, moltes<br />
altres poblacions del nostre país també ho facin.<br />
Des d’ARBECA DECIDEIX volem que la jornada<br />
de la realització de la consulta sigui una veritable<br />
<br />
festa de la democràcia, un veritable exercici de<br />
participació cívica i una ocasió immillorable<br />
per dir-nos a tots plegats que som un poble prou<br />
madur per decidir el nostre futur amb llibertat.<br />
Des d’ARBECA DECIDEIX propiciarem un debat<br />
formal a l’entorn del que pot significar la independència<br />
de Catalunya a nivell d’aprofundiment de les llibertats,<br />
de mantenir la nostra identitat, de protegir i normalitzar<br />
la llengua i la cultura catalanes, de la presència<br />
de Catalunya a Europa i al món en general, de les<br />
possibilitats econòmiques d’una Catalunya independent,<br />
de la construcció d’un estat català del benestar, de la<br />
participació de Catalunya en esdeveniments esportius<br />
internacionals oficials, entre molts d’altres, que<br />
culminarà amb la celebració d’una consulta popular.<br />
Des d’ARBECA DECIDEIX volem convidar-vos<br />
a ésser partícips d’aquest procés; a què hi digueu<br />
la <br />
vostra; que no us quedeu a casa; que la vostra<br />
opinió i vot seran molt importants; que entre tots<br />
construirem el <br />
futur del nostre país; que Catalunya<br />
serà allò que els catalans i catalanes vulguem que sigui,<br />
i que ningú de nosaltres ha de quedar-hi al marge.<br />
Des d’ARBECA DECIDEIX VOLEM QUE<br />
com a persona alta, baixa, de dretes, de centre,<br />
socialdemòcrata, pelada, peluda, grassa, prima,<br />
52<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
ecosocialista, republicana, monàrquica, del Barça,<br />
madrirista, catalàna d’origen, catalàna d’adopció, “<br />
pija “, “ hippie “, jove, madura, estudiosa, “ currante<br />
“, autònoma, casada, single, calba, democratacristiana,<br />
liberal, liberal social, treballadora, advocada,<br />
procuradora, atea, cristiana, etc HI DIGUIS LA TEVA.<br />
Quant de temps feia que no et senties motivadat?<br />
Quant de temps feia que no podies dir la teva?<br />
Des d’ARBECA DECIDEIX volem que tu decideixis.<br />
Hi ha alguna cosa més important que la nostra llibertat?<br />
Amb llibertat podem fer-ho tot, sense llibertat no hi ha res.<br />
ARBECA DECIDEIX<br />
<br />
Servei de tintoreria<br />
Cortinatge interior i exterior<br />
Emmarcació de quadres
Un regal: 32.400€<br />
El passat 11 de setembre el Jesús Elies Capdevila va fer<br />
donació a tot el poble d’Arbeca d’una maqueta del Castell<br />
de la nostra Vila, com no podia ser d’una altra manera, el<br />
Jesús com a historiador local, expert en el nostre castell,<br />
no ha fet una maqueta qualsevol, sinó una veritable<br />
obra d’art, que conté tots els detalls documentats de què<br />
disposa en l’actualitat, fruit d’un rigorosíssim treball<br />
d’investigació que ha dut a terme durant tota la seva<br />
vida. El resultat és envejable i digne d’anar-ho a veure<br />
i comprovar-ho, a<br />
més, em bé molt<br />
de gust difondre-ho<br />
als quatre vents, i<br />
agrair-li aquest gran<br />
esforç que a fet d’una<br />
forma totalment<br />
desinteressada i<br />
altruista. També cal<br />
reconèixer la feina<br />
que d’una o una altra<br />
manera han dut a<br />
terme el Giordano<br />
Marqués, el Josep<br />
Maria Serra, en tot<br />
el tema de la fusta,<br />
i el Santi Tilló al<br />
facilitar-li molta<br />
documentació.<br />
Si ho pensem una mica, quant deu valer fer aquesta<br />
maqueta? La saviesa emprada en base a les hores i<br />
hores d’estudi és inquantificable, ens basarem només<br />
en les hores de treball físic. Si comptem que hi ha<br />
treballat dos anys, a una dedicació parcial d’un 50%<br />
d’una jornada ordinària de treball descomptant caps<br />
de setmana i festes, i l’ensurt que ens va donar, del<br />
que per sort es va recuperar molt favorablement, ens<br />
surt un total de 1.800 hores, com que el Jesús no es<br />
considera arquitecte, encara que ben bé que podria serho,<br />
en aquest compte hipotètic tampoc el pagarem com<br />
Aclariment:<br />
En el número anterior de La Borrassa es va<br />
anunciar l’ascens del F.C.Arbeca que tot i quedà<br />
en tercer lloc de la taula de classificació finalment<br />
no es va produir per les combinacions d’ascensos<br />
i descensos, de les categories superiors.<br />
a tal, però com a mínim sí que l’hem de retribuir com<br />
un oficial de primera, així que ho podríem deixar a 18€<br />
l’hora, si feu els càlculs, dona 32.400€ .<br />
No tots els dies rebem un regal d’aquesta magnitud, i, de<br />
la mateixa manera que al que ajuda en una Festa Major,<br />
o el que col·labora desinteressadament en qualsevol acte<br />
públic se li fa un reconeixement, aprofito l’avinentesa<br />
per tal de fer palès que hem rebut un bon regal, un gran<br />
regal, i per això com arbequí li vull donar les gràcies<br />
públicament, mitjançant aquest espai que la Borrassa<br />
ens cedeix a tots els arbequins i arbequines.<br />
Tant de bo que<br />
a tots se’ns<br />
encomani una<br />
mica d’aquesta<br />
g e n e r o s i t a t ,<br />
a q u e s t<br />
entusiasme cap<br />
al poble i per<br />
al poble, amb<br />
el rigor de la<br />
feina ben feta,<br />
sense esperar<br />
res a canvi,<br />
només per la<br />
s a t i s f a c c i ó<br />
de saber que<br />
estàs fent el<br />
que toca i que<br />
ho fas perquè<br />
realment creus en el projecte.<br />
Moltes gràcies Jesús, que per molts anys puguis anar<br />
forjant i difonent aquesta passió pel castell d’Arbeca<br />
a més i més arbequins, amb l’esperança que algun dia<br />
puguis tenir el premi anel·lat, poder veure tot el que de<br />
ben segur ens amaga el subsòl del castell, i esdevingui<br />
un dels dos pols turístics del nostre poble.<br />
Santi Sans Mir.<br />
El Consell de Redacció de la Borrassa no<br />
accepta cartes d’opinió anònimes. En tot cas<br />
l’autor pot signar amb un pseudònim però el<br />
Consell de Redacció n’ha de conèixer l’autor<br />
i es compromet segons la legislació vigent a<br />
garantir-ne l’anonimat, sempre i quant el texte<br />
sigui respectuós.<br />
5
6<br />
La vigència del pensament i els fets de Lluís<br />
Companys<br />
El dia 15 d’octubre i com cada any des d’en fa ja 69,<br />
recordem la mort del President màrtir Lluís Companys,<br />
afusellat al Castell de Montjuïc en mans de l’exèrcit<br />
franquista. Sens dubte, és un dia de tristesa i record, però<br />
també de memòria i de reflexió. La seva doble vessant<br />
d’advocat laboralista, en pro de la defensa de les classes<br />
treballadores, i de patriota, fan de la seva vida un dels<br />
exemples on emmirallar-nos en aquests temps complicats.<br />
A dia d’avui, i en la difícil situació de crisi econòmica<br />
on estem immersos, la defensa dels drets dels<br />
treballadors és un dels pilars fonamentals a mantenir<br />
si no volem recular en el manteniment dels nostres<br />
drets socials. L’any 1934, ja com a President, va<br />
impulsar la llei de contractes de conreu que l’enfronta<br />
amb els grans propietaris i amb el Govern espanyol;<br />
amb això demostra Companys el suport als pagesos<br />
amb un model per beneficiar l’agricultor tradicional<br />
arrelat al territori, enfront del gran terratinent.<br />
Treballar sense defallir per poder assolir els<br />
nivells de democràcia, de justícia social i de<br />
llibertat que ell anhelava i que tots maldem per<br />
aconseguir. Com va cridar mentre queia abatut<br />
pel foc feixista, ho fem “Per Catalunya!”<br />
Com a patriota català participa l’any 1931 en la<br />
Conferència d’Esquerres, a partir de la qual es formà<br />
ERC. Aquest moviment aglutinador va possibilitar la<br />
formació del nostre partit i el portà a governar el país.<br />
A hores d’ara la disgregació de forces independentistes<br />
i nacionalistes pot fer que hi perdem com a país. Per<br />
tant, com més units anem i més treballem per això,<br />
millor pervindre tindrem pel nostre país i per les<br />
nostres reivindicacions nacionals. El 6 d’octubre de<br />
1934 Companus protagonitzà una sublevació contra la<br />
legalitat republicana arran de l’entrada al govern de la<br />
República de la CEDA i proclama l’Estat Català dins de<br />
la República Federal Espanyola. Malauradament durà<br />
poc. A dia d’avui, i enmig de les consultes populars<br />
municipals que es faran arreu, i dels passos endavant<br />
que fa la llei de consultes populars, impulsada per ERC,<br />
és un bon moment per demanar amb força que tenim dret<br />
a decidir el que volem ser com a país, sense esperar un<br />
beneplàcit de l’estat espanyol, tal com va fer Companys.<br />
Aquesta és una part de la vida i d’algunes de les accions<br />
d’un dels presidents més<br />
sacrificats pel país, cosa<br />
que l’ha portat a ser un<br />
dels més estimats. Però<br />
el seu injust assassinat<br />
i el restabliment de la<br />
seva memòria encara<br />
tenen camí per córrer.<br />
Segurament també tenim<br />
motius d’optimisme<br />
entorn de la figura de<br />
Companys. Recentment<br />
el Conseller de Governació, el republicà Jordi Ausàs,<br />
va anunciar al Tarrós (Urgell), lloc de naixement de<br />
Companys, la construcció del “Centre d’Interpretació<br />
Lluís Companys” amb una important subvenció dels<br />
fons europeus Feder. Com va dir el mateix Ausàs “el<br />
centre d’interpretació neix amb la voluntat de cobrir una<br />
mancança social i nacional”, ja que a hores d’ara encara<br />
no existeix cap centre que tingui com a objectiu principal<br />
la difusió de la trajectòria vital i política del president<br />
Companys, i de la seva etapa cabdal en la història de<br />
Catalunya. Així doncs, amb ERC al govern es<br />
demostra, un cop més, que s’avança per recordar<br />
i per fer justícia democràtica davant d’un dels<br />
personatges principals del catalanisme del s. XX.<br />
Una altra acció en marxa és que a través de<br />
la llei de la memòria històrica, el Govern de<br />
la Generalitat demanarà a la Fiscalia General<br />
de l’Estat que sol•liciti al Tribunal Suprem<br />
la revisió del judici contra el president màrtir, amb<br />
l’objectiu d’aconseguir l’anul•lació de la sentència<br />
condemnatòria que el va portar a la mort, a través d’un<br />
tribunal il•legítim com era aquell consell de guerra<br />
constituït per motius polítics durant la dictadura.<br />
Això també anirà acompanyat d’un document de<br />
reparació i reconeixement de la figura de Companys.<br />
Des d’ERC treballem de manera franca i decidida<br />
per restablir la seva memòria i perquè es reconegui<br />
l’atrocitat del seu afusellament per part dels feixistes.<br />
Però també ens basem en la seva memòria i els<br />
seus ideals, que són els nostres, per treballar sense<br />
defallir per poder assolir els nivells de democràcia,<br />
de justícia social i de llibertat que ell anhelava i que<br />
tots maldem per aconseguir. Com va cridar mentre<br />
queia abatut pel foc feixista, ho fem “Per Catalunya!”<br />
Àngel Vidal i Boldú<br />
President de la Federació Regional de Lleida d’ERC
Èxit rotund del Correllengua a Arbeca<br />
El Correllengua <strong>2009</strong> que com ja ve<br />
sent habitual, organitza l’associació<br />
La Petjada del Secà i els Grallers<br />
la Revolta, va superar en escreix<br />
l’excel·lent Correllengua de l’any<br />
passat, fet que ja el consolida com una<br />
de les festes grans del nostre municipi,<br />
l’èxit d’aquest any fa pensar molt<br />
seriosament als seus organitzadors en<br />
constituir-se com una associació per la<br />
magnitud que ja està prenent aquesta<br />
festa de la llengua catalana.<br />
El Correllengua d’aquest any se centrà<br />
en la figura del Xesco Boix, justament<br />
pel record de la seva desaparició ara fa<br />
justament 25 anys, així, obria cartell<br />
amb una Inauguració de l’exposició<br />
“Xesco Boix en imatges i records” i<br />
la projecció del documental “Vull ser<br />
lliure” on els seus propers expliquen<br />
qui era i que feia en Xesco Boix,<br />
el divendres 23 d’octubre a la sala<br />
Màrius Torres. El plat fort de la festa<br />
tingué lloc el dissabte amb uns tastets<br />
de cultura, on varen col·laborar varies<br />
entitats. El primer acte va anar a<br />
càrrec de Teresa Motlló, llegint el<br />
manifest del Correllengua i acte seguit<br />
la Coral Harmonia va oferir una part<br />
del seu ampli i exitós repertori a tots<br />
els assistents. La Ramona Farregut va<br />
recitar una poesia i va ser de mans<br />
de l’Associació Sardanista Arbeca<br />
Nostra, que les sardanes també van<br />
ser protagonistes. Sense deixar la<br />
dansa, acte seguit continuaren ballant<br />
danses populars, les actuacions del<br />
matí finalitzaren amb un refrigeri pel<br />
centenar d’assistents i amb sortejos<br />
d’uns lots de llibres.<br />
Un nombrós públic assistí als actes<br />
que oferia el Correllengua a la tarda a la plaça del Toll.<br />
A les 5 de la tarda la coral infantil l’Encís va delectar els<br />
assistents amb un repertori de cançons d’en Xesco Boix, a<br />
continuació l’organització va interpretar el conte Sopa de<br />
pedres, també de l’homenatja’t Xesco Boix. Seguidament,<br />
es va oferir a tots els nens xocolata amb coca, mentre els<br />
grallers La Revolta amenitzaven el berenar amb la seva<br />
música. Per finalitzar aquest actes va actuar en Pep López,<br />
que va fer cantar i ballar petits i grans.<br />
A 2/4 de 10 del vespre continuava la festa amb un sopar<br />
Acte protagonitzat per la coral Harmonia a la plaça Catalunya<br />
7<br />
Joan Ramon Abat<br />
popular Joan al Ramon que Abat<br />
L’Associació sardanista Arbeca Nostra va fer ballar als assistents<br />
que hi va assistir <strong>17</strong>0 persones, els quals entre altra gent<br />
que va arribar posteriorment, van poder escoltar i ballar a<br />
ritmes catalans amb el debut a Arbeca de Bass 730, grup<br />
de versions arbequí, Dijous Paella, un grup de rumba<br />
catalana, els Tse-Tsé, grup d’ska de les Borges Blanques,<br />
i finalment, va tancar l’acte un grup de ska-reggae Eskak i<br />
Mat. Tots els actes programats van comptar amb una gran<br />
afluència de gent pel que l’organització vol agrair des<br />
d’aquestes línies de la Borrassa la participació de la gent<br />
i de totes les entitats que han fet possible aquesta festa de<br />
la llengua catalana.
8<br />
Joan Ramon Abat<br />
Imatge del taller de danses populars amb els Grallers<br />
Joan Ramon Abat<br />
Escena de la representació del conte Sopa de Pedres<br />
Imatge de l’activitat infantil a la plaça del Toll<br />
Joan Ramon Abat<br />
La coral infantil l’Encís interpretent una çançó<br />
Joan Ramon Abat<br />
Joan Ramon Abat<br />
Moment en que els grallers La Revolta tocaven al Toll<br />
Berta Esqué<br />
Imatge del grup Bass 730, en el seu debut a Arbeca
Renoven ordinadors al CEIP Albirka<br />
L’AMPA del Ceip Albirka, aquest any han participat en el<br />
programa “Tu Ajudes” de Caixa Tarragona. El projecte que<br />
es va presentar era la remodelació de l’aula d’informàtica.<br />
Gràcies a la participació dels pares i arbequins que van<br />
votar el projecte, van poder aconseguir la quantitat de<br />
7.278,27€, junt amb una aportació que ha fet l’AMPA de<br />
A l’esquerra imatge<br />
de dos alumnes<br />
treballant amb la<br />
pissarra digital i a la<br />
dreta imatge de l’aula<br />
d’informàtica amb el<br />
director de l’escola,<br />
el director de la Caixa<br />
Tarragona d’Arbeca<br />
i la presidenta de<br />
l’AMPA.<br />
Escola Bressol<br />
Escola Bressol<br />
El dia 9 de setembre l’Escola Bressol Sant Jaume, va<br />
oferir una jornada de portes obertes per tal de poder<br />
mostrar la nova escola al poble abans d’iniciar el curs<br />
5.000€, han comprat 20 ordinadors i una pantalla digital<br />
per l’aula d’anglès. Des d’aquestes línies de la Borrassa,<br />
l’AMPA vol agriar a Caixa Tarragona , a tots els pares de<br />
l’escola i a tots els arbequins, la confiança que els han<br />
dipositat.<br />
AMPA CEIP Albirka<br />
9<br />
AMPA CEIP Albirka<br />
La Borrassa,<br />
per saber què passa !<br />
Berta Esqué<br />
El dia 14 de setembre s’inicià el nou curs escolar al<br />
CEIP Albirka, on tots els nens hi acudiren amb moltes<br />
ganes de tornar a treballar després de les vacances<br />
d’estiu, com ja és habitual el punt d’atenció el varen<br />
marcar els nous alumnes de P3, pels quals tot és una<br />
novetat i els cal alguns dies per adaptar-se.
10<br />
Una associació que continua molt activa<br />
El dia 19 de setembre l’Associació de Dones “ L’Olivera<br />
d’Arbeca “ va participar en la Tercera Trobada Comarcal<br />
de les Dones de les Garrigues a la població de Vinaixa. En<br />
l’esmentada Assemblea es van discutir quatre ponències:<br />
1-Accés a les noves tecnologies, 2-Els serveis socials<br />
com a element de suport, 3-Mobilitat i comunicacions, 4-<br />
Participació en el nostre entorn. Des de l’Associació van<br />
ser-hi presents en totes i hi van dir la seva, possant damunt<br />
la taula les mancances que a nivell de poble tenim.<br />
Per una altra banda , l’associació es fa ressò de la<br />
inauguració del nou curs en la qual varen poder gaudir<br />
d’un recital a càrrec de Montse Safont i Teresa Vilà i per<br />
finalitzar un refrigeri per totes les assistents a l’acte.<br />
En un altre ordre de coses, l’associació va organitzar un<br />
any més el concurs d’engalanament de balcons per la<br />
Festa Major, atorgant el primer premi al carrer del Forn.<br />
Per altra banda també varen oferir la xerrada de dos joves<br />
emprenedors de la vila d’Arbeca, Carles Alonso i Anna<br />
Aguilà, pel negoci obert a Juneda, la pastisseria Òpera.<br />
Ponents de la xerrada Joves Emprenedors<br />
Associació de Dones<br />
Associació de Dones<br />
Associació de Dones<br />
Jornada de la inauguració del nou curs <strong>2009</strong>/2010<br />
Recital amb la Montse Safont i la Teresa Vilà<br />
Associació de Dones<br />
Associació de Dones<br />
Mostra de l’engalanament dels carrers, per la Festa Major, a l a dreta carrer que va guanyar el primer premi
Visita a cavall de la Fortalesa dels Vilars<br />
Els dies 3 i 4 d’octubre es va celebrar el 9è Cap de setmana<br />
Ibèric a la Fortalesa dels Vilars, acte que va incorporar<br />
algunes novetats que van fer créixer el públic assistent a<br />
l’acte. Per iniciar el cap de setmana, dissabte, hi va haver<br />
una concentració de cavalls i carruatges a la Bassa Bovera,<br />
aquests van passejar fins a la Font de la Juliana per anar<br />
després cap als Vilars. Simultàniament, i al jaciment dels<br />
Vilars, els arqueòlegs varen realitzar grups de visites<br />
guiades amb un gran nombre de públic assistent que volia<br />
conèixer de primera mà la història d’aquesta Fortalesa o<br />
les últimes novetats que han descobert els arqueòlegs en el<br />
període d’excavacions que es va dur a terme en motiu del<br />
ja tradicional curs teòrico-pràctic d’arqueologia dins de<br />
la Universitat d’estiu de la UDL i de la XXVa campanya<br />
d’excavacions arqueològiques, subvencionada per la<br />
Direcció General de Patrimoni Cultural.<br />
A les 2:30 els amics dels Vilars van organitzar un dinar a<br />
la Capella i per acabar el primer dia, a les 19:00 hores va<br />
tenir lloc, a l’oficina de turisme, agrobotiga, la inauguració<br />
de l’exposició “ Cavall i poder entre els ibers. El cas de la<br />
Fortalesa d’Arbeca”, exposició itinerant que romandrà al<br />
nostre poble fins per la Fira de Santa Caterina.<br />
El diumenge dia 4 i també a partir de les 11:00 del matí<br />
tornà a haver-hi visites guiades pels arqueòlegs de la<br />
UDL.<br />
Sense deixar Vilars, cal destacar que el 4 de setenbre va<br />
tenir lloc una altra “Nit de foc a Vilars”, com a novetats<br />
d’enguany cal destacar que hi va haver demostreacions<br />
Joan Ramon Abat<br />
Imatge d’un grup assistent a la visita guiada a Vilars<br />
11<br />
d’activitats quotidianes de la prehistòria i de la cultura<br />
ibèrica, com són la fundició del metall, coneguda amb el<br />
nom tècnic de paleometal·lurgica i també de l’elaboració<br />
d’espelmes amb canyes de riu.<br />
La mateixa nit, al jaciment hi va haver la presència de<br />
diverses parades de productes alimentaris artesans, com<br />
formatges, embotits, pans i coques, olives , salaons, mel...<br />
El públic assistent també va gaudir de servei d’enrepans i<br />
begudes per si es volien quedar a sopar al mateix jaciment<br />
per després gaudir de l’espectacle de foc.<br />
Amics de Vilars<br />
Mostra d’alguns dels cavalls i carruatges assistents<br />
La Borrassa,<br />
per saber què passa !<br />
Amics de Vilars<br />
Inauguració de l’exposició a l’espai Cèsar Martinell
12<br />
Plens plàcids: suport<br />
per la consulta per la<br />
independència del dia 13 i<br />
impostos congelats<br />
Des del tancament de l’última edició de la Borrassa fins al<br />
present número s’han dut a terme dos plens, un d’ordinari<br />
el dia 22 de setembre i un d’extraordinari el 28 d’octubre,<br />
d’aquests, cal destacar el moment plàcid pel que passa<br />
el consistori, doncs és l’única vegada des de l’inici de<br />
la legislatura que tot s’aprova per unanimitat de tots els<br />
regidors. Els temes aprovats són molt diversos, i van des<br />
de la modificació dels pressupostos a la congelació dels<br />
Castanyada al Centre Cultural<br />
Una novetat per la Castanyada de <strong>2009</strong> ha estat el ball<br />
organitzat la nit del dia 31 d’octubre a la sala de Centre<br />
Cultural a càrrec de l’orquestra Girasol i el DJ. Show,<br />
que varen fer ballar el nombrós públic que ompliren<br />
la sala a partir de les 12:00 hores i fins ben passades<br />
les 5:00 h de la matinada. El servei de la barra anava a<br />
càrrec dels anomenats Quintos i Apol·lònies, els quals,<br />
com ja és tradició, també tenien muntada la parada de<br />
venda de castanyes a l’entrada de la Placeta de la Serp.<br />
L’<strong>Ajuntament</strong>, en aquest cas es va fer càrrec de les<br />
despeses de la música de la vetllada.<br />
Un nou<br />
emplaçament<br />
per l’escola de<br />
música<br />
Finalitzades les obres de<br />
la nova Escola Bressol,<br />
l’Escola de Música<br />
d’Arbeca es trasllada a les<br />
dependències de l’edifici<br />
de Serveis Socials de<br />
l’<strong>Ajuntament</strong> d’Arbeca que<br />
ocupava l’antiga escola.<br />
Els alumnes de l’escola<br />
de Música es traslladaren<br />
al nou emplaçament el dia<br />
24 de setembre, gaudint<br />
així d’un espai més ampli<br />
i adient per dur a terme la<br />
seva activitat musical.<br />
impostos pel 2010, passant per actuacions paisatgístiques<br />
al voltant del turó del castell, Vilars, demanar un crèdit per<br />
l’ajuntament, contribucions especials, festes laborals….<br />
D’aquests <strong>17</strong> punts aprovats per unanimitat, cal destacar<br />
que en el ple del setembre es va aprovar una moció<br />
presentada per l’Ateneu Popular Garriguenc per tal de<br />
donar suport a la consulta popular que es celebrarà el dia<br />
13 a Arbeca per a la independència de Catalunya, cal dir<br />
que aquesta moció va prosperar amb els vots favorables de<br />
CIU i ERC i l’abstenció dels regidors de l’equip de govern<br />
(PM), és a dir, per majoria simple.<br />
Arbeca ha estat el primer poble de les Garrigues en aprovar<br />
una moció d’aquestes característiques, així com també un<br />
dels primers de la demarcació de Lleida, i també un dels<br />
primers on la moció a prosperat tot i tenir majoria absoluta<br />
les llistes del PM-PSC.<br />
Col·labora amb la<br />
Borrassa<br />
Trobada del Gos Pastor Alemanys a les pistes<br />
Joan Ramon Abat<br />
Les Pistes d’Atletisme d’Arbeca varen acollir el passat dies 5 i 6 de setembre, i per<br />
segon any consecutiu la 84ª Exposició Monogràfica de Catalunya del Gos Pastor<br />
Alemany. El dissabte dia 5, a partir de les 10 del matí, es van executar les proves de<br />
resistència i la prova de sociabilitat; el diumenge es va fer l’exposició monogràfica de<br />
bellesa, que va comptar amb un nombrós públic
Premi “Mezquita Bronze” pel<br />
vi Vilars<br />
El celler arbequí Vinya dels Vilars està d’enhorabona,<br />
al maig el seu vi Leix recollia un premi internacional<br />
i ara al setembre el vi Vilars va ser reconegut pels<br />
Premis “Mezquita”, que és l’únic concurs que es celebra<br />
anualment i ininterrompudament des de fa quinze anys,<br />
és se’ns dubte el més emblemàtic d’Andalusia i uns dels<br />
primers de l’Estat espanyol, amb un prestigi guanyat a pols<br />
gràcies a l’alta qualificació del seu jurat, que es composa<br />
per professionals de reconegut prestigi a nivell estatal i<br />
internacional. Tots ells són experts en l’anàlisi sensorial<br />
i procedeixen dels diferents camps de la cultura del vi. A<br />
més, és l’únic concurs de l’Estat Espanyol que compta<br />
amb el premi Elio Berhanyer que concedeix l’important<br />
dissenyador a la botella millor vestida.<br />
El concurs es va celebrar el 26 de setembre al Palau<br />
de Viana, s’hi podien inscriure vins en vuit categories<br />
diferents ( blancs, negres, rosats, d’agulla, escumosos, de<br />
licor, altres vins dolços i vins de varietats aromàtiques ).<br />
La cata es va dur a terme emprant el sistema conegut<br />
com “a cegues”. Per l’avaluació y classificació dels vins<br />
participants al concurs es va utilitzar la fitxa de cata oficial<br />
de la O.I.V. Les ampolles es van presentar als catadors<br />
recobertes de tal manera que es garantia en tot moment<br />
l’anonimat identificant-se mitjançant un número assignat a<br />
cada botella. Els vins es van presentar davant dels catadors<br />
a temperatura idònia de cata.<br />
Rebre el premi “Mezquita de bronce” significa que el vi<br />
Vilars va rebre entre un mínim de 77 punts i un màxim<br />
de 82 sobre la puntuació màxima que era 100, en aquesta<br />
quinzena edició hi havia més de 400 caldos inscrits, el que<br />
dignifica encara més l’obtenció d’aquest premi aconseguit<br />
pel vi Vilars de l’anyada 2006.<br />
El vi guanyador, Vilars, és un vi de criança dins la<br />
Denominació d’Origen dels Costers del Segre, com<br />
hem comentat abans, és procedent de la verema del<br />
<br />
13<br />
2006 i s’elabora a partir de les varietats merlot i syrah a<br />
proporcions iguals. La procedència del mateix, igual com<br />
passa amb el vi Leix, és de la pròpia vinya del celler dels<br />
Vilars.<br />
Aquest vi ha estat 9 mesos en bóta de roure francès, de les<br />
quals un 70% són noves i el procés de la malolàctica és<br />
realitza 100% en bótes. La fitxa de tast del vi Vilars ens diu<br />
que és un vi concentrat,porpra brillant amb ribets violetes.<br />
Les aromes són intenses, de fruites vermelles i negres<br />
madures, acompanyades per matisos balsàmics i especiats<br />
que mostren neteja i complexitat. Profundament envellutat<br />
i dolç, els sabors licorosos de la fruita estan units a una<br />
mineralitat apaivagada que finalitza amb una nota exòtica<br />
especiada amb un final llarg, sucós i elegant, que s’agafa<br />
al paladar.<br />
<br />
Santi Sans<br />
Com que no ha estat sotmès a cap mena d’estabilització en<br />
fred, hi poden aparèixer sediments naturals.<br />
Per beure’l, en la seva màxima esplendor, s’aconsella<br />
obrir-lo minuts abans del seu consum i servir-lo a una<br />
temperatura entorn als 16 ºC.<br />
El celler Vinya Vilars va produir 10.000 botelles que<br />
es poden adquirir directament al celler al preu de<br />
10€, a diverses botigues d’Arbeca o en establiments<br />
especialitzades en vi.<br />
CELLER<br />
DEL PORTAL<br />
Venda de pa i plats cuinats<br />
Obrim el diumenge<br />
Bona<br />
Festa<br />
Major!<br />
Av. dels Portals, 35 - Tel. 619 973 496 - ARBECA
14<br />
Es vol impulsar una trobada<br />
de joves de les Garrigues<br />
El dia 10 d’octubre es va celebrar una jornada amb<br />
l’objectiu de marcar les bases i directrius del que<br />
esdevindrà la Trobada de joves de les Garrigues que es<br />
celebrarà al 2010. Aquesta trobada de joves té com a<br />
objectiu promoure tot el teixit associatiu juvenil de la<br />
comarca amb la intenció que els i les joves garriguenques<br />
puguin conèixer-se, intercanviar impressions,<br />
interrelacionar-se, etc. enfortint així la comarca. Però,<br />
per tal que aquesta Trobada de Joves tingui èxit s’ha<br />
volgut començar impulsant-la i organitzant-la entre tots<br />
els actors de l’àmbit juvenil que puguin tenir quelcom a<br />
dir-hi. I és per això que aquests diferents actors (regidors<br />
i regidores, alcaldes, membres d’associacions juvenils,<br />
conseller comarcal de joventut i tècnics/ques de joventut)<br />
es varen reunir per començar a promoure la trobada. Per<br />
altra banda, la varen fer coincidir amb la IV Comarkalada<br />
de la Noguera (celebrada a Ivars de Noguera), la trobada<br />
de joves de referència de les terres de Lleida, per tal de<br />
<br />
visitar-la i aprendre de la seva experiència. Així doncs,<br />
durant el matí i fins després de dinar varen visitar dit acte.<br />
Després de dinar, varen tornar a les Borges Blanques, on<br />
van visitar el Casal Marino (seu de la nova Oficina Jove<br />
de les Garrigues), i després acabaren la jornada creant un<br />
debat de propostes on tots els actors que han participat de<br />
la jornada hi ha pogut dir la seva.<br />
Consell Comarcal<br />
Servei de tintoreria<br />
Cortinatge interior i exterior<br />
Emmarcació de quadres<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
Tres arbequins i una arbequina<br />
entre els estudiosos de les<br />
Garrigues<br />
En la setena edició de la Trobada d’Estudiosos de les<br />
Garrigues la participació arbequina va ser força destacada<br />
amb tres arbequins i una arbequina que van defensar les<br />
ponències: - “La premsa de les Garrigues en blanc i negre”,<br />
a càrrec de Nora Gras Mas,” Història de la família Baiget,<br />
apotecaris d’Arbeca”, a càrrec de Jesús Elies Capdevila,<br />
- “Actes del centenari del descobriment de les pintures<br />
del Cogul”, Giordano Marqués, com a coautor i per útlim<br />
“El campanar d’Arbeca”, a càrrec de Josep Maria SANS<br />
GENÉ.<br />
La trobada d’enguany va tenir lloc a Vinaixa, concretament<br />
al Casal Vinaixenc on l’Alcalde de la localitat va donar la<br />
benvinguda per donar pas a la inaguració i ja seguidament<br />
tot un matí de ponències a càrrec dels 27 estudiosos<br />
participants en la trobada.<br />
Abans d’anar cap a dinar, estava programada una visita pel<br />
nucli antic de Vinaixa i a l’església.<br />
Per la tarda, es van rependre les ponències i per finalitzar<br />
amb la cloenda a càrrec de l’escriptor Sr. Miquel Maria<br />
Giber. En acabar es van lliurar uns records a tots els<br />
participants de la VII Trobada que com cada any organitza<br />
el Centre d’Estudis de les Garrigues i que enguany ha<br />
comptat amb la col·laboració de l’<strong>Ajuntament</strong> de Vinaixa,<br />
el Consell Comarcal de les Garrigues, la Generalitat<br />
de Catalunya. Departament de Cultura i Mitjans de<br />
Comunicació i la Diputació de Lleida.<br />
Anna Palau<br />
Per finalitzar el curs, els nens i nenes de la Coral Infantil<br />
l’Encís varen passar tres dies, del 31 de juliol al 2 d’agost al<br />
Camping de Prades. Els nens i monitors varen aprofitar per<br />
fer convivència i gaudir del cant coral que tant els agrada.
Novetas exitoses al Mercat a la Fresca<br />
L’Associació de Botiguers, Empresaris i Comerciants<br />
d’Arbeca (B.E.C.) anomenen “Tarda de festa del comerç<br />
d’Arbeca” l’edició d’aquest any del Mercat a la Fresca que<br />
es va dur a terme el passat divendres 7 d’agost. BEC ho<br />
considera una manera molt agradable d’agrair als clients<br />
dels comerços del nostre poble la confiança que els tenen.<br />
La vetllada va començar a primera hora de la tarda fent<br />
una visita guiada per la part més històrica de la nostra vila:<br />
castell, plaça Major, molí de l’Argilés, ...les explicacions<br />
dels guies foren un bon company de passeig.<br />
Mentre s’anava donant vida al mercat, el grup de la<br />
Santi Sans<br />
Cremallera ens va<br />
fer somriure a petits i<br />
grans amb un espectacle<br />
ben variat i divertit.<br />
Espectacle que va<br />
incluore acrobàcies<br />
números de màgia,<br />
contes.... A les 9 en punt<br />
es va donar per obert el<br />
mercat i tot va ser un<br />
amunt i avall de gent<br />
que mirava, preguntava,<br />
comprava o tastava i<br />
sinó senzillament parlava en un escenari no gaire habitual<br />
pels botiguers, ja que normalment són els clients que van<br />
a les botigues i aquest dia van ser les botigues que es van<br />
atansar als clients.<br />
Tothom que va voler es va poder quedar a sopar al Toll tot<br />
menjant una bon entrepà de llangonissa.<br />
El toc de gralla va donar un caire festiu i popular a la<br />
vetllada, el nombrós grup de grallers va obsequiar amb un<br />
repertori de cançons excel·lent.<br />
I finalment, “La ruta de les estrelles”, ens va portar al final<br />
de la festa amb música tradicional.<br />
Per altra banda, la campanya de repartiment de bosses de<br />
pa ha estat un èxit, el BEC n’ha repartit quasi 600 i el seu<br />
propòsit és que ara els clients les facin servir el màxim<br />
possible per tal d’evitar el consum excessiu de plàstics.<br />
La propera actuació de l’Associació BEC serà el<br />
L’Associació Sardanista “Arbeca Nostra” celebraren<br />
el XVIII Aplec Vila d’Arbeca, el dissabte 25 de juliol i<br />
en horari de tarda i nit a partir de les 20:30h. a la Plaça<br />
del Toll, amb les Cobles Jovenívola d’Agramunt i 11 de<br />
setembre. Desprès de sopar, va actuar l’Esbart Dansaire,<br />
els grallers La Revolta, i l’Estudi de Dansa d’Ingrid Moyà,<br />
en commemoració dels 30 anys de la celebració del primer<br />
Aplec Vila d’Arbeca. Els actes, com ja és habitual, varen<br />
15<br />
Santi Sans<br />
A dalt, imatge de l’espectacle ofert per la Cremallera,<br />
a baix imatge dels assistents al sopar a la plaça del<br />
Toll mentre gaudien de la música magistralment<br />
interpretada per Ruta de les Estrelles, a l’esquerra<br />
detall d’una de les parades al mercat<br />
Santi Sans<br />
sorteig del CARRO DEL FATO i UN CARRETÓ ple<br />
de queviures del nostre poble. Es farà durant el mes de<br />
desembre, coincidint amb les compres de Nadal i Reis.<br />
Com més compreu a Arbeca, més números tindreu i més<br />
possibilitats d’endur-vos a casa vostra tots els queviures<br />
que cabrien en un carro. El BEC es vol fer ressò de la dita<br />
adaptada “Comprant a Arbeca, faràs Arbeca”.<br />
Sant Jaume amb l’Associació Sardanista “Arbeca Nostra”<br />
acollir un nombrós públic que varen aporfitar per puntejar<br />
alguna que altra sardana i gaudir més tard de l’espcctacle<br />
ofert per les diferents entitas.<br />
Informa’t amb la Borrassa
16<br />
La Diada de Catalunya amb inauguracions<br />
Tradicionalment el dia 11 de Setembre i a la Plaça Lluís<br />
Companys, es fa l’ofrena floral al monument en memòria<br />
de qui va ser president de la Generalitat de Catalunya i<br />
acte seguit hi ha les interpretacions músicals d’entitats<br />
com la coral Harmonia i els Grallers Le Revolta que<br />
donen un caire més cultural i catalanista a la jornada. Acte<br />
seguit l’ajuntament ofererix als assistens un vermut per<br />
finalitzar la Diada. Aquest any, l’ajuntament ha aprofitat<br />
la Diada per mostrar als arbequins i arbequines la donació<br />
de la maqueta que reprodueix el que havia estat el Castell<br />
d’Arbeca en el seu moment més àlgid, maqueta realitzada<br />
bàsicament per en Jesús Elies. L’ajuntament ha disposat<br />
una placa que fa menció de tal donació al poble d’Arbeca<br />
al peu de la maqueta que restarà exposada al Cos de<br />
Guardia del Castell, de la mateixa manera, se li va fer<br />
entrega d’un pergamí, mostra d’agraïment per tal feina<br />
feta. Un cop tothom va poder observar la majestuositat<br />
de la maqueta, es va oferir cava als assistents, que acte<br />
seguit varen continuar cap a la Porta del Palau Castell, la<br />
qual es va donar com a inaugurada amb les interpretacions<br />
musicals de les professores de l’escola de Música i alguns<br />
parlaments per part de Jordi Perelló, Joan Simó i Jesús<br />
Elies.<br />
Berta Esqué<br />
Berta Esqué<br />
A dalt imatge dels regidors assistents a l’ofrena i a baix,<br />
imatges de les interpretacions de la Coral Harmonia, el<br />
Grallers La Revolta i finalment, imatges del moment en què<br />
el Jesús dóna les explicacions pertinents sobre la maqueta i<br />
al costat imatge la la inauguració de la Porta Castell amb els<br />
assistents escoltant les audicions de les professores<br />
Berta Esqué<br />
Berta Esqué Berta Esqué
Neix una nova plataforma civil: Arbeca decideix!<br />
La societat civil arbequina s’ha unit en torn a una<br />
plataforma amb el nom d’Arbeca decideix! amb l’objectiu<br />
de promoure una consulta popular per la independència de<br />
Catalunya, que al nostre municipi es celebrarà el proper<br />
dia 13 de desembre coincidint amb la Marató de TV3.<br />
Cal insistir que en aquesta plataforma hi pot formar part<br />
tothom, l’única condició es ser arbequí i creure que sent<br />
independents les coses ens aniran molt millor a tots.<br />
L’organització ens informa que si encara no ens sou<br />
partícips podeu atansar-vos a l’estand que hi haurà a la Fira<br />
de Santa Caterina per rebre tota la informació necessària.<br />
Precisament, serà la Fira el moment àlgid i de màxima<br />
difusió d’aquest plataforma, per tal de sensibilitzar a tots<br />
els arbequins i arbequines que res hi ha més noble i més<br />
important que exercir el dret democràtic dipositant una<br />
papereta en una urna, en un marc que garanteixi el procés<br />
i que n’accepti els resultats obtinguts.<br />
Arbeca decideix, ja ha organitzat alguns actes per tal<br />
d’anar fent caliu i fer conèixer a la gent el projecte d’una<br />
futura Catalunya més pròspera. Concretament, el passat<br />
23 d’octubre un primera espasa com és el professor de<br />
Dret Constitucional de la Universitat Pompeu Fabra,<br />
Hèctor López Bofill, va fer una brillant exposició a la sala<br />
Màrius Torres, on un nombrós públic va poder intercanviar<br />
opinions i fer preguntes després de les seves paraules,<br />
també va tenir l’amabilitat de dedicar personalment<br />
a tothom que ho va voler, dos dels seus llibres, un ja<br />
conegut pels arbequins, “La independència i la realitat”,<br />
( Editorial Moll ) que va presentar a les jornades culturals<br />
del 2005 i un altre d’aquest <strong>2009</strong> “ Nous estats i principi<br />
democràtic”. (Angle Editorial ).<br />
En la mateixa línea, i com a base de la plataforma, cal<br />
destacar que l’Ateneu popular Garriguenc va presentar<br />
una moció en defensa del Dret a Decidir i de suport a una<br />
consulta popular per a la independència a Arbeca que va<br />
ser aprovada pel Ple de l’<strong>Ajuntament</strong> i que per la seva<br />
importància reproduïm integrament:<br />
La nació catalana es troba en una cruïlla decisiva de la seva<br />
història. Les limitacions del marc polític i jurídic vigent<br />
pel que fa a l’avenç i el reconeixement de l’autogovern,<br />
fins i tot dins els estrets paràmetres establerts pel règim<br />
autonòmic, s’han fet cada vegada més evidents a ulls de<br />
tothom. Ja ningú no dubta que l’Estat espanyol continua<br />
mantenint, malgrat la modernització social i institucional<br />
que ha viscut durant aquest llarg període, una voluntat<br />
uniformitzadora i absolutament refractària a l’avenç<br />
nacional dels Països Catalans.<br />
En un moment com el present té una importància<br />
fonamental la unitat del poble de Catalunya en la defensa<br />
dels seus drets nacionals i democràtics. I, més enllà<br />
<strong>17</strong><br />
encara, el compromís actiu i la participació del conjunt<br />
de la ciutadania en la definició del futur que més li convé<br />
al país. El dret a decidir, doncs, és un element bàsic i<br />
irrenunciable que, en democràcia, ningú no pot negar als<br />
catalans i les catalanes.<br />
És per tot plegat que cal saludar molt positivament<br />
iniciatives com la consulta popular per la independència<br />
d’Arenys de Munt. Només des de la por a la llibertat es<br />
poden entendre les pressions i les amenaces que s’han<br />
exercit sobre aquesta, tant per part de grups de caràcter<br />
feixista com, i això és encara més greu, des del mateix<br />
govern de l’Estat. Tot plegat és una mostra de la baixa<br />
qualitat de la democràcia espanyola quan topa de ple,<br />
encara que sigui en un pla merament simbòlic, amb el dret<br />
a decidir del poble català.<br />
Entenem també que mentre el Parlament està tramitant<br />
la Llei de consultes populars per via del referèndum el<br />
mecanisme de les consultes populars convocades per<br />
entitats cíviques i socials amb el suport dels ajuntaments<br />
és el camí a seguir.<br />
Atès tots aquests elements exposats anteriorment, el ple de<br />
l’<strong>Ajuntament</strong> d’Arbeca, acorda el següent:<br />
1. Felicitar la gent i els representants municipals d’Arenys<br />
de Munt per la demostració de civisme i democràcia<br />
participativa que han dut a terme, convertint una consulta<br />
popular en una festa i demostrant que exercir el dret a<br />
decidir és possible.<br />
2. Defensar el dret del poble català a decidir lliurement el<br />
seu futur sense traves ni limitacions de cap mena.<br />
3. Donar suport a una consulta popular per la independència<br />
que se celebri a Arbeca.<br />
4. Instar a l’associació de càrrecs electes Decidim.cat<br />
establir una estratègia conjunta i coordinada, juntament<br />
amb entitats de la societat civil, que permeti una acció<br />
o accions simultànies a diferents municipis dels Països<br />
Catalans.<br />
5. Encoratjar a actuar amb llibertat, i en complicitat<br />
amb la societat civil, als ajuntaments d’altres municipis<br />
dels Països Catalans que es plantegin la realització de<br />
consultes similars.<br />
6. Exigir al govern espanyol el respecte més escrupolós<br />
al dret dels municipis catalans que així ho considerin<br />
convenient a celebrar consultes populars per a la<br />
independència.<br />
7. Fer arribar aquest acord al president del Parlament<br />
de Catalunya i als portaveus dels diferents grups amb<br />
representació a la cambra.
18<br />
Nova edició de la Festa<br />
Major amb canvis<br />
Del 14 al <strong>17</strong> d’agost, Arbeca va viure els seus dies de Festa<br />
Major, on aquest any es varen fer alguns canvis sobre els<br />
emplaçaments d’algunes de les activitats ja habituals. Cal<br />
destacar actes com va ser l’actuació de l’Esbart Dansaire<br />
d’Arbeca juntament amb l’Estudi de Dansa Íngrid<br />
Moyà després del pregó inaugural a càrrec d’Antonio<br />
Rubió Baget, el canvi d’emplaçament d’algunes de les<br />
sessions de ball que varen tenir lloc a la plaça del Toll, la<br />
recuperació del Ball del Valencians d’Arbeca a càrrec de<br />
l’Esbart Dansaire (el qual havia fet una crida al poble per<br />
tal que hi partessipés tothom qui ho vulgués) i finalment<br />
l’emplaçament de la guatllada popular del dilluns dia <strong>17</strong>,<br />
que es va realitzar al pati de les Escoles.<br />
Es va programar un acte previ el dia 13 d’agost, quan es<br />
va oferir un monòleg a càrrec de Jonathan Vives a la Plaça<br />
de la Unió Republicana. Pels dies de Festa Major es varen<br />
programar activitats per petits i grans, actes culturals i<br />
actes més esportius passant per les sessions de concert i<br />
ball, tot un ventall d’activitat per celebrar la festa gran de<br />
d’Arbeca.<br />
A dalt imatge de la cercavila<br />
inaugural de la Festa Major,<br />
imatge de l’acte previ a càrrec<br />
de Jonathan Vives i imatge del<br />
Ball dels Valencians a la plaça<br />
de Major, a càrrec de l’Esbart<br />
Dansaire<br />
<strong>Ajuntament</strong><br />
Joan Ramon Abat<br />
Joan Ramon Abat<br />
<strong>Ajuntament</strong><br />
A dalt imatge de l’actuació de L’Esbart Dansaire i l’Estudi<br />
de Dansa Íngrid Moyà, i imatge de les piscines amb el Parc<br />
Aquàtic del diumenge 16 d’agost<br />
A dalt imatge d’un grup de participants a l’Escala en Hi-Fi, mostra<br />
d’una se les proves del l’Arbequí de Ferro i imatge del bany d’espuma<br />
Joan Ramon Abat<br />
Berta Esqué<br />
Berta Esqué<br />
Berta Esqué
“L’excés de xovinisme<br />
ha fet malbé la venta d’oli”<br />
En “Joan de Cal Cançons”, tal com es coneix a<br />
Arbeca a la persona que és protagonista d’aquesta<br />
entrevista, també és el títol del llibre que ell mateix<br />
va escriure sobre la seva pròpia vida. Una vida, que<br />
arribada als 92 anys, conté històries de tots colors,<br />
tant en la vessant ideològica en temps de guerra,<br />
com en la vessant professional vinculada al sector<br />
de l’oli, com en la familiar i personal. En Joan vol<br />
donar a conèixer algunes pinzellades de tants colors<br />
en aquesta entrevista a la Borrassa.<br />
Per situar-nos, la conversa amb en Joan comença parlantnos<br />
de just després del seu naixement, donat que ja va<br />
tenir lloc un fet curiós. Comenta que els seus pares volien<br />
posar-li Joan, però la persona que el va inscriure li va posar<br />
Màrius sense que sabessin per què, fet que ja determina<br />
algunes parts i algunes anècdotes en la seva llarga vida.<br />
Per això, confessa que molts arbequins i arbequines no<br />
saben qui és el Màrius Pons, ja que des dels 18 anys que<br />
no viu a Arbeca, i en canvi, el coneixen pel Joan de Cal<br />
Cançons. Com que se’ns presenta com a Màrius, d’ara<br />
endavant l’anomenarem així.<br />
Una anècdota força interessant relacionada amb el seu<br />
nom real i amb el desitjat pels seus pares és que fa uns<br />
anys, quan el Govern indemnitzava aquelles persones que<br />
havien estat a la presó per motius de guerra, com és el<br />
seu cas, a ell d’entrada li van dir que no li corresponia res<br />
perquè la persona que havia estat a la presó era el Joan i no<br />
el Màrius. Per sort seva, després va poder demostrar que es<br />
tractava de la mateixa persona i finalment va percebre els<br />
diners de la indemnització.<br />
El fet que en Màrius ens expliqui això de bon principi, fa<br />
que l’entrevista es desviï un xic de la intenció inicial, que<br />
era parlar de la seva vinculació al sector de l’oli d’oliva,<br />
però com que ens parla d’uns temps i d’uns fets que la<br />
nostra generació no ha conegut i ens resulta interessant,<br />
continuem dedicant una estona més de la conversa a la<br />
seva joventut, a la seva participació a la Guerra Civil<br />
espanyola i a la seva profunda ideologia comunista.<br />
-Diu que va estar a la presó. Quant temps?<br />
Als 19 anys vaig anar a la guerra de voluntari, vaig formar<br />
19<br />
part de la columna Macià-Companys, vaig lluitar durant<br />
tres anys i després me’n vaig passar tres més a la presó<br />
de Lleida, que era on ara hi ha Hisenda. Al sortir vaig<br />
conèixer la meva senyora i ens vam casar el 18 d’abril de<br />
1943 i al 10 de maig em va agafar la Guàrdia Civil, em va<br />
lligar i pujar al tren i em van portar a Tetuán a fer treballs<br />
forçosos durant dos anys.<br />
-I què els feien fer?<br />
Text: Alba Elías<br />
Foto d’en Màrius Pons<br />
Fèiem carreteres a pic i pala. Jo volia anar a la Unió<br />
Soviètica a aprendre a pilotar avions, però no vaig poder<br />
fer-ho. “La Constitució de la Unió Soviètica era una<br />
meravella, jo me la sabia de memòria”. En Màrius es<br />
confessa un comunista convençut.<br />
-De què li ve aquesta ideologia? Per tradició familiar o<br />
per algun altre fet?<br />
Quan era jove estava una mica acomplexat perquè a casa<br />
meva érem pobres i jo no anava arreglat igual que els altres<br />
nois per anar a ballar i llavors vaig optar per quedar-me a
20<br />
casa i llegir.<br />
-Vol dir que li ve de les lectures que feia en aquell<br />
moment?<br />
Sí, va ser per això.<br />
-Bé, vostè volia parlar de l’oli, oi? Com va començar en<br />
aquest sector?<br />
Vaig començar a casa Guiu de Lleida i hi vaig treballar 25<br />
anys. Quan vaig plegar van quedar molt contents de mi i<br />
em van fer una festa de comiat amb tots els treballadors<br />
i em van regalar un rellotge d’or. Llavors em va venir a<br />
buscar en Mola, que va ser alcalde de Lleida i conseller,<br />
i em va dir si volia participar en l’organització del sector<br />
de l’oli de la UTECO, que estava molt desorganitzat,<br />
i vaig dir que sí. Hi va haver una assemblea amb totes<br />
les cooperatives i en Mola els va dir que tenia una bona<br />
notícia per organitzar-los, que m’havia trobat a mi, però<br />
que era “un comunista perdut”. Els que estaven a la reunió<br />
van contestar que “si sap vendre oli, encara que sigui<br />
stalinista”. I així va començar una nova etapa.<br />
-I quin va ser el seu paper a UTECO?<br />
Jo vaig organitzar les cooperatives per vendre oli a Itàlia,<br />
vaig obrir un mercat enorme. El Govern espanyol de tant<br />
en tant tancava les exportacions i nosaltres teníem oli<br />
al port de Tarragona que no podíem treure, llavors vaig<br />
fer córrer la notícia entre els cooperatives i el Mola i va<br />
haver-hi cert terrabastall, amb una situació de tensió. Vaig<br />
demanar una excepció al Govern de Madrid al tall de les<br />
exportacions perquè aquí només produíem un 1% de la<br />
producció nacional i valia el doble que l’oli que feien els<br />
andalusos. Vaig unir les cooperatives, però després em van<br />
substituir perquè em trobava sol i vaig demanar la baixa, i<br />
les coses van començar a anar malament.<br />
-Vostè va ser un dels fundadors de la Denominació<br />
d’Origen Garrigues, no?<br />
Sí, va ser la primera denominació d’origen de l’oli, la de<br />
les Borges. A Montilla tenien una denominació d’origen<br />
del vi i jo la vaig copiar posant oli on hi posava vi.<br />
-No es deia Garrigues, la denominació d’origen?<br />
No, es deia Borges perquè els italians coneixien l’oli de<br />
tota aquesta zona com a Borges, però el nom feia perjudicis<br />
als altres pobles que no eren les Borges i el van canviar per<br />
Garrigues el 1979.<br />
-I com veu ara el sector de l’oli?<br />
Hi ha un problema gros, que és la “mecanització, que ha<br />
estalviat molta mà d’obra però ha perjudicat molt l’oli<br />
perquè els italians, quan va començar la mecanització<br />
deien que l’oli era bo però ja no tenia el mateix perfum i<br />
deien “on és l’oli de les Borges, aquest no ho és!”. Itàlia<br />
produeix la meitat de l’oli que consumeix i ha de recórrer a<br />
altres països com Tunísia, “em sap greu que s’hagi perdut<br />
el mercat italià”. “Sóc crític amb la situació actual perquè<br />
hi ha desunió, hi ha un excés de xovinisme”. “M’agradaria<br />
que el titular d’aquesta entrevista fos que l’excés de<br />
xovinisme fa malbé la venta d’oli”.<br />
-Per acabar, voldria preguntar-li si se sent orgullós de<br />
ser arbequí.<br />
“Sííííí. Mira, la Unió Republicana, on hi ha l’<strong>Ajuntament</strong><br />
ara, la va fer el meu oncle i el meu pare, que eren<br />
picapedrers, i jo hi feia de manobre. I a casa meva<br />
eren hospitalers en aquella casa que està al costat de<br />
l’<strong>Ajuntament</strong>”.<br />
-I una última pregunta. Quina dècada de la seva vida<br />
considera que ha estat la millor?<br />
La de la República. Del 1931 al 1936.<br />
Entre l’oli i les aventures i desventures de la Guerra, en<br />
Màrius ens explica una última anècdota força curiosa.<br />
Durant un temps va viure en una torre al Portell amb la<br />
seva senyora i feia reunions clandestines amb comunistes<br />
que venien d’arreu i que ell i algun altre company els<br />
anaven a recollir a Mollerussa i en altres indrets. Mentre<br />
celebraven les reunions, dos companys s’estaven fent<br />
guàrdia pels voltants de la torre amb una arma per si hi<br />
anava la Guàrdia Civil, disparar a l’aire i així donar l’avís<br />
als reunits. Mentre, la seva senyora cuinava una bona<br />
cassola, i en cas que tinguessin visita inesperada, cremaven<br />
tots els papers de la reunió al foc on cuinava la senyora i<br />
posaven com a excusa que tenien un sopar d’amics, amb el<br />
menú ja preparat.
De tu a tu amb Jaume Fallada<br />
Pels més joves, parlins d’on bé i que és<br />
això que coneixem com Agrolés.<br />
Agrolés neix de de la segmentació del que<br />
fins aleshores, 1977-1978, era l’UTECO (<br />
Unió Territorial de Cooperatives) aquesta<br />
unió, es divideix en unes seccions, com són<br />
subministres, cereals i fruita, i esdevé el que<br />
ara es coneix com Actel, i per una altra banda,<br />
l’Agrupació Olearia Leridana, Agrolés,<br />
que es queda amb les seccions de l’oli i de<br />
l’atmella.<br />
Fent números rodons, la cooperativa té uns<br />
6.000 socis, dels quals 42 són cooperatives, i<br />
en la secció de l’atmella l’extenció geogràfica<br />
que abarca es dispersa fins arribar a les<br />
comunitats de Navarra, la Rioja i Aragó.<br />
Si ens cenyim a la definició teòrica, podríem dir que<br />
l’Agrolés és una cooperativa de segon grau, és a dir , que<br />
comercialitza els productes que les altes cooperatives<br />
produeixen i transformen, dic en teoria, perquè les<br />
necessitats de cada moment han transformat molt aquesta<br />
realitat, i les cooperatives han donat multitud de serveis,<br />
com el de cultius de les terres, i les de primer grau que<br />
ja no tant sols produeixen i transformen sinó que també<br />
comercialitzen.<br />
Aquest potser és un dels greus problemes que tenim en<br />
aquest moment, la duplicitat de funcions que encareix<br />
enormement els costos.<br />
Deixem aquesta reflexió per més endavant, perquè<br />
sembla prou interessant, i parli’ns una mica més<br />
d’història i de la seva arribada a Agrolés<br />
L’any clau, és el 1993, concretament, a l’octubre, jo en<br />
aquell moment era president de la cooperativa d’Arbeca<br />
i l’Agrolés fa suspensió de pagaments, uns quants<br />
Text : Santi Sans<br />
Fotos: Joan Ramon Abat<br />
En un moment delicat com el present, immersos en mig d’una crisi galopant, que encara no ha tocat fons, el món<br />
de l’agricultura no en queda pas al marge, es parla de canvi de model, de concentració parcelaria, del canal Segarra<br />
Garrigues, a la Granadella es parlar de concentrar producte per ser més forts davant l’agressiu món dels canals de<br />
distribució i dels grans majoristes, quan el govern diu que no pot fixar preus mínims, i les manifestacions acaben<br />
a garrotades, és per tot això i molt més que durant aproximadament dos hores tenim una xerrada distessa amb un<br />
arbequí que fa molts anys que està al capdavant del món del cooperativisme, i per tant de l’agricultura, actualment<br />
és el president d’Agrolés des de 1994 i també va ser-ho de la Cooperativa d’Arbeca del 1988 al 2000.<br />
En Jaume Fallada Pujol al seu despatx a l’Agrolés<br />
21<br />
voluntaris formem una comissió gestora per reordenar la<br />
situació, amb la clara intenció de salvar la cooperativa.<br />
La situació no era fàcil, hi havia un deute de 1.800 milions<br />
de pessetes d’aquell moment i cal contextualitzar-les al<br />
1993, dels quals 600 milions es deien als socis, i d’aquest<br />
50 milions als socis d’Arbeca, la resta del deute estava<br />
contret amb diferents entitats financeres.<br />
Recordo que una de les feines més difícils que vàrem<br />
tenir va ser aconseguir que aquestes entitats financeres ens<br />
condonessin el 40% del deute, tot i que en un principi<br />
s’hi van avenir, ens imposaven la condició que els socis<br />
també estesin disposats a perdre el 40%. Al final els hi<br />
vàrem fer veure que això era inviable, perquè aquesta<br />
premisa abocaria inexorablement a la desconfiança del<br />
soci, no entraríem ni un quilo de “gènero” i per tant,<br />
aquestes entitats no perdrien el 40% sinó tot, ja que amb<br />
la venta de les instal·lacions difícilment recuperarien<br />
aquest valor, al final s’hi van avenir i fins avui, aquí estem,<br />
facturant entre 6 i 7 milions d’euros a l’any en funció de<br />
les campanyes i dels preus, amb una plantilla que tot i<br />
reforçar-se en moments puntuals, és de 7 o 8 persones,<br />
cal destacar que als anys 90 eren 60 persones treballant,
22<br />
d’aquí el que us deia dels problemes d’infrstuctures i de<br />
gestió que incrementen exponencialment els costos de<br />
les cooperatives petites i que sense cap mena de dubte les<br />
portarà a l’extinció.<br />
En aquests moments, per dir-ho d’una<br />
forma planera, l’Agrolés és una subsecció<br />
d’Actel, una gran central que factura<br />
uns 125 milions d’euros, i que en tema<br />
d’atmelles i d’oli té una secció que es diu<br />
Agrolés , amb una comptabilitat totalment<br />
separada per cada secció i per tal que<br />
ens entenguem, la secció de cereals o<br />
de fruita mai pagarà els plats trencats de<br />
la secció de l’oli i a la inversa, la secció<br />
de l’oli no dipositarà el seu capital per<br />
cap altra secció, cadascuna funciona<br />
independentment, mantenint el seu patrimoni, però gaudint<br />
de les cinèrgies que genera una gran central com Actel,<br />
logística, equip comercial, direcció, rotació de personal<br />
entre seccions en les diferents campanyes….<br />
“un dels greus<br />
problemes és<br />
la duplicitat<br />
de funcions<br />
que encareix<br />
enormement els<br />
costos”<br />
Li prenc la paraula, parli’ns d’aquesta duplicitat que<br />
parlava abans, i de la importancia de ser grans.<br />
Estic convençut que per sortir del pou hem de deixar<br />
d’una vegada per totes, els individualimes arraconats,<br />
per tenir força s’ha de vendre tot el producte com un únic<br />
proveïdor, no podem fer la guerra cadascú pel seu compte,<br />
perquè al final ens guanyaran i ens faran perdre.<br />
Aquest és el futur pel coopetarivisme, la fusió per<br />
minimatzar costos, com deia abans, el problema de les<br />
coopertarives de primer grau és la gestió i els costos<br />
de transformació, són massa elevats, si això hi sumem<br />
una baixa producció per difetents motius i una pèssima<br />
comercialització ens trobem amb una bomba a les mans a<br />
punt d’esclatar.<br />
S’ha de seguir el model francès, per exemple, tot el cereal<br />
d’un radi deteminat, posem 15 quilòmetres ha d’anar tot<br />
a una cooperativa especialitzada, que a la vegada formarà<br />
part d’una xarxa que controlarà la central. Això abarateix<br />
molt els costos, optimitza la producció i elimina staff<br />
directiu i gerencial, que dependran directament de la<br />
central, com tot l’equip comercial, que comercialitzarà<br />
no només aquesta cooperativa de recollida sinó tota<br />
la xarxa. A cada punt d’aquesta xarxa o cooperativa,<br />
com n’hi vulguem dir, i<br />
“l’altre problema és la disperció de<br />
subvencions”<br />
hauria d’haver només un<br />
representant de la central,<br />
a més, com he dit abans,<br />
el personal passaria a<br />
dependre de la central, i tindria feina continuada tot l’any<br />
a l’establir una rotació del mateix segons el transcurs de<br />
les diferents collites.<br />
I les diferents administracions què hi diuen a tot això?<br />
En principi els hi sembla bé, però sincerament crec que<br />
estan lligades de mans i peus per les constants comeses<br />
electorals, no són suficientment valentes, tant<br />
les d’ara com les d’abans.<br />
El model productiu de les nostres contrades<br />
ha de canviar radicalment, la idea bucòlica<br />
de conrear les terres de casa i pretendre<br />
viure amb 15 jornals de terra ja ha passat a la<br />
història, i per l’altra banda, tenim, que el 40%<br />
del territori ja no es cultiva, està d’herm.<br />
És el moment per marcar-se unes directius,<br />
una full de ruta estratègic, on es parli de banc<br />
de terres, de dimensionar les explotacions per<br />
tal que siguin rendibles, de mecanitzar-les, tot<br />
aprofitant línies de Brussel·les que ja existeixen, com per<br />
exemple, una de cessament de l’activitat, on t’ofereixen<br />
uns diners fixos, per tal de deixar de cultivar les teves<br />
terres que no són rentables individualment i que ho puguin<br />
ser per algú altre que es vulgui dedicar a l’agricultura i les<br />
pugui aglutinar per tal de tenir una explotació rendible, hi<br />
ha casos en què no cal vendre, es pot arrendar.<br />
Un altre exemple, en què es demostra que l’administració<br />
té una visió molt a curt termini, la tenim en les gelades del<br />
2001, van compensar la falta de producció, invertint-hi<br />
milions d’euros, sense demanar res a canvi als pagesos; era<br />
l’oportunitat d’or per tenir camps d’oliveres perfectament<br />
plantades que permetessin la seva mecanització en un<br />
futur, plantar sense fixar els marcs i tornar a tenir oliveres<br />
de tres i quatre pollancs, és un pas endarrera i gastar-se uns<br />
diners que van donar part per avui però que representaran<br />
la gana del demà.<br />
L’altre problema és la dispersió de subvencinos, si<br />
tinguessin una línia de futur clara no subvencionarien<br />
molts projectes que ara estan subvencionant, per exemple,<br />
per què cal subvencionar una embotelladora d’oli quan a<br />
pocs quilòmetres n’hi ha una que portant l’oli al matí a la<br />
tarda el tornes a tenir a lloc perfectament embotellat. Molt<br />
bé, ha subvencionat l’embotelladora al 40% i l’altre 60% a<br />
càrrec dels socis, uns costos infinitament més elevats del<br />
que podria costar el transport, i aquí no s’acaba, després<br />
caldrà fer els cubs nous, i finalment el molí, duplicitat altre<br />
cop de costos, que ens aboquen a situacions perverses, com<br />
que algun soci vagi a liquidar i encara hagi de pagar diners<br />
a la cooperativa. S’ha de concentrar els serveis ja!<br />
Té les idees clares, i a més<br />
parla clar, i això m’agrada,<br />
per anar acabant li voldria<br />
demanar la seva reflexió<br />
sobre l’exportació, sobretot en el tema de l’oli, arran<br />
d’unes dades que es van exposar aquest mateix més<br />
a la Universitat de Lleida on una empresa privada de<br />
comarques veïnes deia que exportava oli a 120 països.
Agroles té una societat compartida a EEUU des de 2004,<br />
la cooperativa n’és propietària en un 51% es diu Agrolés<br />
USA, i la marca que distribuïm és “Catalan gourmet”,<br />
tant amb oli com amb ametlla, amb molt de goig diem que<br />
tenim 60 botigues obertes a l’ illa de Manhattan, on venen<br />
entre 40.0000 i 50.000 botelles de mig litre a 14 dolars.<br />
En una visita que vàrem fer, vàrem poder parlar amb els<br />
venedors, ja que tots són hispans i t’hi pots comunicar<br />
perfectament en castellà, i ens comentaven que l’oli es<br />
venia mitjanament bé, però el que realment els hi prenien<br />
En Jaume Fallada davant una mostra de productes de l’Agrolés<br />
dels dits era un oli italià que es venia a 4 dolars, i que no el<br />
tenien ni als prestatges, estava a terra.<br />
Això ens ha de fer pensar, i potser la solució passa per<br />
tenir un gran oli de qualitat, amb una botella molt elitista,<br />
a un gran preu i amb una etiqueta que expliqui les seves<br />
maravelles organolèptiques, però també tenir una marca<br />
blanca, amb diferents escalats de preus, això sempre ens<br />
donarà més que malvendre l’oli en cubes. S’ha de treure<br />
valor afegit, més o menys, però no es pot vendre l’oli<br />
a cubes. Abans d’això hem de ser capaços de crear una<br />
àmplia gama del producte, que vagi des de l’extra verge<br />
al refinat.<br />
De les empreses privades veïnes que són a tants països<br />
els hem de preguntar quants litres exporten i no a quants<br />
països, des d’Agrolés exportem a Japó, Xina, Autràlia,<br />
Alemanya, quasi tota Europa.... però poca quantitat<br />
500.000 quilos d’oli, d’un total de producció de 2.500.000<br />
quilos.<br />
La nostra marca d’exportació és Romànico, aquesta<br />
marca, exporta oli, 100% d’oliva arbequina, no cal dir-ho,<br />
a més hi ha una distinció per l’oli “ecològic”, una altra<br />
per l’oli “extra verge”, i un altre, que en diem “essència”.<br />
23<br />
Romànico també és marca per olives de taula i amb<br />
ametlla exporta llargueta torrada i marcona deshidratada,<br />
el país pioner en l’exportació és Alemanya.<br />
Cal destacar que la marca Romànico no la trobareu en<br />
garrafes de cinc litres de plàstic, només en botelles de<br />
vidre i en llaunes de 3 i 5 litres.<br />
Quines altres marques, teniu? Si n’hi ha una per<br />
l’exportació, en deu haver una pel mercat nacional.<br />
Efectivament, hem fet un important rentat de cara, si es<br />
pot dir així a tot el disseny de la marca<br />
Germanor, aquesta és la marca pel<br />
mercat nacional. amb la marca Germanor<br />
s’embassa oli amb garrafes de cinc litres,<br />
però també patès d’oli, sabons d’oli,<br />
confitures de pulpa d’oliva, i un protector<br />
labial. També ametlles.<br />
Per últim, tenim “Tagornar”, que és una<br />
marca que aglutina la producció pròpia<br />
d’una finca d’unes 200 hectàrees que<br />
tenim a Bovera, d’on surt un oli d’oliva<br />
arbequina “ràbiosament” fruitat i verd,<br />
que es distribueix amb una botella elitista,<br />
amb un dosificador al preu de 7 euros el<br />
mig litre.<br />
Totes aquestes marques s’embotellen a les<br />
Borges.<br />
Estaria parlant amb vostè molta més<br />
estona, però el temps apressa i l’extenció de paper que<br />
em deixen ocupar també, però no podem concloure<br />
sense parlar del Segarra Garrigues.<br />
Era la gran esperança….<br />
Per definir-me clarament i com a signant del Manifest<br />
de Vallbona, que després derivà amb el “Compromís per<br />
Lleida” la línia marcada per aquests és la línia a seguir,<br />
l’aigua no és només pel pagès, és per l’industrial, per al<br />
granger, per abastir els pobles…. per generar riquesa, si<br />
el pagès va bé, hi haurà botigues, es necessitarà serveis,<br />
ferrers, tallers, maquinària…<br />
Resulta sospitòs que les millors terres siguin declarades<br />
Zepas, i que a les acaballes del canal, ja estem a l’alçada<br />
d’Arbeca, encara no sabem quan costarà ni com<br />
s’articularà, si més no sospitós, no?<br />
Aquesta llarga aspriació social d’una part important de les<br />
poblacions de les Terres de Ponent es pot veure estroncada<br />
per tal com s’ha dut a terme la materialització del canal.
24<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
34<br />
36 <br />
<br />
<br />
38
Cases i carres d’Arbeca<br />
Cal Rubió: Al 1659 Isidre Navés ven a Pere Tasies un<br />
corral enderrocat que està a sol ixent de casa seva i per<br />
davant amb el carrer que va al Toll. Al <strong>17</strong>10 encara hi<br />
viu Pere Tasies. Una néta d’aquest Pere Tasies es casa<br />
Imatge actuals de cal Rubio, al carrer de l’Abadia<br />
amb Pere Martí i segueixen vivint en aquesta casa. Altra<br />
pubilla, Josepa Martí Tasies es casa amb el seu veí, el<br />
Naves Bondat. Altra pubilla Teresa Navés es casa amb<br />
Josep Segarra Pernau, que segueixen en aquesta casa fins<br />
a principis del segle XX que es traslladen al carrer Major.<br />
La casa que deixen, la compra el matrimoni del Sr. Rubió<br />
i la Sra. Concepció Baget que encara avui viuen els seus<br />
descendents.<br />
Cal Nunci: tinc una nota de l’any 1656 que posa: “Jaume<br />
Perera de Puiggròs té una casa a la placeta del Cànem<br />
i llinda amb Josep Florejachs per la dreta i amb Pere<br />
Tasies per l’esquerra”. En l’inventari de Pere Tasies de<br />
l’any 1959, consta que per la part del darrera toca amb la<br />
Vídua Piera. Al 1685 consta que la compra Pere Mangra,<br />
vidrier. Al 1893 hi viu la Maria del Nunci. Avui continua<br />
sent de la mateixa família.<br />
Cal Navarro: Antiguament cal Navarro formava part de<br />
la casa que avui és l’Abadia. Després de la guerra dels<br />
Text : Jesús Elies<br />
Fotos : Berta Esqué<br />
25<br />
Segadors deuria quedar molt malmesa, i aquesta part de<br />
casa la compra en Ramon Queralt fins a tocar a l’hort de<br />
l’Abadia. La part de baix se la ven amb pocs anys, per<br />
corral. A l’any 1690. De la part nord o tramuntana no trobo<br />
cap venda. El que sí he trobat és que els Queralt al segle<br />
XVIII estan en altres llocs d’Arbeca. Al 1893 aquesta casa<br />
era dels Castellà Reñé, que avui són a Verdú. Aquí hi van<br />
viure de lloguer els de la Marsola i els actuals propietaris<br />
la compraren als anys 60.<br />
L’Abadia: Al capbreu de 1518 aquesta casa era de<br />
Berenguer Bonjorn com ho era cal Teresí. En el número<br />
anterior de la Borrassa vaig dir que cal Teresí havia<br />
pertanyut als Ballester. Recordo que el Llorens Rubió<br />
em comentà en certa ocasió que els Ballester s’havien<br />
emparentat amb els Bonjorn. Els Ballester, segons Josep<br />
Ma Sans i Gené, en el llibre “Arbeca Història i record”diu<br />
que Pere Ballester era un prohom arbequí de rellevant<br />
importància que alguns autors diuen que donà fama al<br />
cognom Ballester originari de la nostra vila. Al 1493 el<br />
rei li concedí el títol de Generositat (pagès que gaudia de<br />
títol militar) Els Ballester he pogut comprovar que des de<br />
ca l’Apotecari, Rinxo, Teresí, tota l’illa de l’Abadia, cal<br />
Giordano, cal Simona, cal Cadet i ca l’Olla, tot havia estat<br />
dels Ballester. Al 1660 aquí a l’Abadia hi viu Francisco<br />
Bellmunt, ho heretà el seu fill Francisco Bellmunt canonge<br />
de la Catedral de Girona. Crec que aquest ho deixà a la<br />
parròquia, ja que l’ antiga abadia que estava prop del<br />
castell fou derruïda per la guerra. A partir del 1680, ja<br />
consta que hi viu el Sr. Rector<br />
Per la part del Toll tenia dos galeries, la més alta passava<br />
a l’altre carrer, fins al davant de cal Rinxo. Era una casa<br />
senyorial, amb la seva escala barroca i grans sales, encara<br />
que segons els que la recordem estava una mica malmesa<br />
degut a les obres que cada nou rector hi feia. A la façana<br />
davant de cal Rubió, hi havia la porta adovellada i damunt,<br />
tres finestrals que per dins tenien els seus bonics festejadors<br />
de pedra molt ben treballats. Als anys 70 s’enderroca i es<br />
construeix l’actual Abadia. Per aquesta casa hi han passat<br />
19 rectors.<br />
Darrera l’abadia , tocant al toll, hi havia l’hort del Sr.<br />
Rector, amb el seu pou fet davall la roca foradada, era<br />
grandiós. Quantes vegades, quants escolans, Mossèn<br />
Ramon Timoneda ens hi baixava amb un cove per netejar<br />
la vàlvula de la bomba.<br />
Cal sr. Jesús: L’any 1664 Juan Rebull ven aquesta casa de<br />
Joan Camins i diu el document: “una casa i corral que<br />
està tota sola i afronta solsament amb un hort del Reverent
26<br />
Francisco Bellmunt i fa muro amb el portal del Toll”<br />
Aquesta casa antigament seria una petita torre adossada al<br />
portal d’entrada al poble. L’any <strong>17</strong>57 l’apotecari Francisco<br />
Baget arregla aquesta, amb 40 carretades de pedra que<br />
el Duc de Medinaceli li autoritza de treure del Castell.<br />
Quasi sempre la tingueren llogada. L’any 1829 hi trobo a<br />
Mossèn Fonte. Beneficiat de l’església. Al 1893 hi consten<br />
les “Chiques Sancho”. Crec que eren Mestres. Recordo<br />
que la meva mare quan parlava d’elles, sempre deia les<br />
mestretes. L’any 1898 la compra el meu padrí Jesús que<br />
era veterinari, a més de tot un senyor, que dóna el renom a<br />
la casa. Avui segueix sent de la mateixa família.<br />
En el pròxim número, farem els carrer de l’Abadia,<br />
antigament conegut com el Carrer de Baix o del Forn de<br />
Baix.<br />
<br />
A la imatge, l’actual Abadia d’Arbeca<br />
46<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
Vista actual de cal Navarro<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
42
Joan Baptista Sans, el tercer home<br />
El Joan Baptista Sans és el tercer<br />
dels arbequins que entrevistarem<br />
que van passar per l’Escolania de<br />
Montserrat.<br />
Aquest arbequí de Cal Comenge va<br />
néixer l’any 1971, des d’on estem<br />
realitzant aquesta entrevista. Com<br />
tots els nostres tres entrevistats va<br />
fer fins l’aleshores 4t d’EGB a<br />
Arbeca abans d’anar a l’Escolania.<br />
És casat, viu a Barcelona i és pare<br />
de dos nens i d’ una nena. Té un<br />
any de Farmàcia i la carrera de<br />
Veterinària i va fer el Servei Social<br />
d’aleshores mentre estudiava la<br />
carrera. Ha treballat de veterinari<br />
rural, d’educador a la mateixa<br />
Escolania de Montserrat i des<br />
del curs 2007-2008 treballa<br />
com a professor al Departament<br />
d’Educació de la Generalitat de<br />
Catalunya.<br />
El Joan Baptista ens explica<br />
que el seu interès per la música<br />
pròpiament dit li va néixer durant<br />
la seva estada a l’Escolania, cantant a diari i escoltant<br />
tot tipus de música (es veu que tenien un radiocasset i<br />
escoltaven tot tipus de música, tant clàssica, pop, rock o<br />
altres).<br />
En Joan Baptista i la seva família<br />
Abans, però, d’entrar a l’Escolania ja cantava a la Coral<br />
Infantil l’Encís, d’Arbeca, i també, anava a solfeig amb el<br />
Manolo Gras amb el qual ja hi anaven els meus germans<br />
(Mª Dolors i Miquel Àngel, 4 i 2 anys més grans que ell),<br />
i després amb el mossèn Anton Bru, durant el darrer any<br />
abans d’entrar a Montserrat. El mateix mossèn li va fer<br />
també les primeres classes de piano.<br />
Els seus pares, en saber que el Jaume Safont i el Marc<br />
Armengol havien estat o ve estaven a l’Escolania, van<br />
voler provar si ell hi podia entrar, també. Van portar-lo<br />
amb mossèn Anton Bru per tal que el preparés “més<br />
intensivament”. Finalment, després de passar diverses<br />
proves de selecció va ésser acceptat a l’Escolania.<br />
Ens diu que la seva entrada a l’Escolania va ser el 13 de<br />
setembre de 1981, a la basílica de Montserrat. Allí es fa<br />
tota una cerimònia en la qual són vestits d’escolans tots els<br />
Text: Xavier Sans<br />
27<br />
nois seleccionats per entrar aquell<br />
curs (eren 13 en total, de diferents<br />
punts de Catalunya), amb la saia<br />
(*) i el roquet (*) recorda.<br />
Allí hi va estudiar des de 5è fins<br />
a 8è d’EGB d’aleshores (del 1981<br />
al 1985) i, a part del cant, va<br />
aprendre a tocar el violí i el piano<br />
(aquest darrer és obligatori per a<br />
tots els escolans).<br />
Quant a com era un dia normal a<br />
l’Escolania i els caps de setmana,<br />
les seves respostes són gairebé<br />
calcades a les que van donar-nos el<br />
Jaume Safont i el Marc Armengol<br />
per la qual cosa no serem<br />
exhaustius en els seus comentaris,<br />
i per si resulta del vostre interès<br />
podeu consultar les revistes<br />
anteriors; sí que voldríem aprofitar<br />
però aquesta entrevista per parlar<br />
de conceptes del que feia i que ens<br />
ha anat explicant i que considerem<br />
interessants pels lectors, com per<br />
exemple els següents:<br />
Saia: Túnica negra que es posen els escolans directament<br />
sobre la roba.<br />
Roquet: Peça de roba de color blanc, que es posa per sobre<br />
de la saia.<br />
Salve: Pregària a la Mare de Déu, que els escolans canten<br />
cada dia puntualment a la una del migdia. El text és en llatí,<br />
i diferents compositors al llarg dels segles han compost la<br />
música amb aquest text per a ser cantats, alguns d’ells<br />
ho feren expressament per a l’Escolania de Montserrat<br />
(Joan Cererols, Ireneu Segarra, Pau Casals, ...). Tot seguit,<br />
després de la Salve, l’Escolania canta el Virolai.<br />
Hi ha una variant, que es coneix com a Salve Montserratina<br />
en la qual es van intercalant les diferents estrofes de la<br />
Salve cantades en cant gregorià (una sola veu) amb estrofes<br />
cantades a polifonia (diverses veus cantant alhora). Aquest<br />
tipus de salve es canta cada dia al final de la pregària de<br />
Vespres.<br />
Virolai: Himne dedicat a la Mare de Déu de Montserrat la
28<br />
primera estrofa del qual comença amb els versos “Rosa<br />
d’abril, Morena de la serra, de Montserrat estel” , i que fan<br />
que sigui conegut també amb el nom del “Rosa d’abril”.<br />
La lletra del Virolai fou composta per Mn. Jacint Verdaguer<br />
i la melodia és de Josep Rodoreda.<br />
Pregària de Vespres: És una de les pregàries que realitzen<br />
els monjos, a les 18:45, a la Basílica de Montserrat. Quan<br />
estan acabant la pregària els escolans entren a la Basílica<br />
i participen en la pregària cantant la Salve Montserratina i<br />
tot seguit canten un motet.<br />
Motet: composició vocal de caràcter gairebé sempre<br />
religiós, sobre text llatí, amb acompanyament<br />
d’instruments o sense.<br />
Conventual: Missa que celebren els monjos de Montserrat<br />
cada dia a les 11:00 del matí (actualment cada primer<br />
diumenge de mes la podeu veure pel Canal 33 de la TDT).<br />
Els escolans hi participen cada diumenge, mentre estan a<br />
Montserrat.<br />
Malgrat que els escolans canten moltes coses en llatí, no<br />
és una llengua que estudiïn. Com la resta d’estudiants<br />
d’ensenyaments primaris i secundaris, a part del català i<br />
del castellà, aprenen anglès.<br />
En Joan Baptista ens comenta que al ser d’un poblet llunyà,<br />
no tots els diumenges els pares podien anar-lo a veure, i de<br />
vegades podien passar dues i fins a tres setmanes perquè<br />
pugessin a Montserrat. Penseu que en aquells anys, ni les<br />
carreteres eren tan bones, ni tampoc ho eren els cotxes!<br />
A més, en el seu cas particular, els seus pares tenien una<br />
granja de “tocinos” i, a més, el seu pare treballava molts<br />
caps de setmana fent de cambrer de banquets.<br />
Respecte a les<br />
actuacions/concerts<br />
que feien amb<br />
l’Escolania ens diu<br />
que, a banda de les<br />
que realitzaven de<br />
manera “ordinària”<br />
cada dia a Montserrat,<br />
durant l’any es feien<br />
entre 6 – 10 concerts<br />
per Catalunya. I<br />
de vegades també<br />
fora de Catalunya.<br />
Personalment vaig<br />
poder anar a tres<br />
“gires”: Portugal,<br />
Israel, i Àustria–<br />
Hongria i també un<br />
concert a Madrid!<br />
Entrada a l’Escolania de Montserrat<br />
Dia de Rams, en Joan Baptista amb els seus<br />
germans l’any 1973<br />
Preguntat com l’ha marcat el seu pas per Montserrat<br />
ens respon: “Diuen que tots els que hem passat per<br />
Montserrat portem una “marca” a sobre. Evidentment,<br />
jo crec que m’ha marcat. No et sabria massa ben bé dir<br />
el COM. Penso, d’entrada, en tot el que va significar el<br />
fet de sortir d’un poblet “petit” i marxar de casa als 10<br />
anys. D’una banda potser ajudar-me a ser més autònom<br />
i “independent”; d’altra banda a no poder viure sense la<br />
música, descobrint que d’alguna manera forma part de la<br />
meva vida (de moltes i diverses maneres!). Quan vas a<br />
Montserrat, una mica és com si tornessis a casa, ... de fet<br />
ho ha estat durant quatre anys.<br />
El fet de dir que ets antic escolà, segons en quins llocs,<br />
sembla com si la gent et miri d’una altra manera. De<br />
vegades això et fa gràcia, de vegades prefereixes mantenirho<br />
en l’anonimat.<br />
Però el seu lligam no va acabar aquí, durant els seus anys<br />
de carrera va formar<br />
part de la Coral<br />
d’Antics Escolans<br />
de Montserrat. On<br />
va conèixer els seus<br />
actuals companys de<br />
grup, el quartet The<br />
Minstrels. Totes dues<br />
formacions han actuat<br />
al nostre poble.<br />
En reprendre el<br />
contacte amb<br />
Montserrat, (perdut<br />
durant els anys que<br />
va estudiar el BUP<br />
i COU a Lleida), va<br />
comportar que el<br />
monjo responsable<br />
dels escolans li oferís
de treballar a l’Escolania i va acabar fent d’educador dels<br />
escolans durant vuit anys. I és per això que la seva relació<br />
amb Montserrat és, encara, més gran.<br />
Com a educador la seva responsabilitat era molt similar a<br />
la d’un monitor dels nois, acompanyant-los en les seves<br />
actuacions diàries, en els àpats i en el joc. També, quan<br />
sortien de concert, els acompanyava. I gràcies a això ha<br />
pogut visitar Alemanya, Hongria i Japó.<br />
Respecte a si va coincidir amb algun altre arbequí a<br />
Montserrat ens contesta : “La veritat és que no, ja que el<br />
Marc Armengol va acabar el juny del 1981 i jo entrava<br />
el setembre del mateix any. Sé que el Jaume Safont i el<br />
Marc van coincidir un any,el Jaume era dels grans (8è<br />
d’EGB) i el Marc era dels petits (5è d’EGB). Amb tot, he<br />
de dir que hi havia un monjo arbequí: el Pare Ricard Mª<br />
(Baptista) Sans, que en aquells temps era el monjo ermità<br />
que s’encarregava de la Santa Cova. El seu nom de bateig<br />
era Baptista Sans, però en entrar al monestir els canviaven<br />
el nom i es va posar Ricard Mª. Si no vaig errat, era de cal<br />
Potes”.<br />
Ens diu que amb qui s’ha vist més darrerament, ha estat<br />
amb el Jaume Safont, que es veuen gairebé cada estiu o<br />
durant la Festa Major i que quant al Marc ja fa anys que no<br />
en sap gran cosa, que simplement, no coincideixen.<br />
Quan va sortir de l’Escolania va anar a fer BUP i COU al<br />
Col·legi Claver de Raïmat (Lleida), al temps que seguia<br />
estudiant a la música al Conservatori de Tàrrega on hi<br />
havia aleshores el Marc Armengol, que hi treballava de<br />
professor de violí, amb el qual tornava molts vespres<br />
cap a Arbeca. I ens diu que això significava fer un munt<br />
kilòmetres cada dia.<br />
El Joan Baptista ens explica que “des de<br />
l’estiu del 1997, junt amb 3 nois més formem<br />
el quartet vocal ‘a Capella’ The Minstrels,<br />
(www.theminstrelsquartet.com) amb el<br />
qual cantem sobretot, negro-spirituals i, a<br />
banda de bodes i altres celebracions, fem<br />
concerts per tot Catalunya, i puntualment<br />
col·laboro amb algun que altre cor per la<br />
zona de Barcelona. Amb el quartet tenim<br />
pendent d’editar un CD basat en el repertori<br />
que oferim en els nostres concerts”.<br />
“I, a nivell personal, dir que pel setembre<br />
esperem el naixement del nostre tercer fill<br />
i això comportarà una mica més d’enrenou<br />
per casa!” (finalment va néixer a finals<br />
d’agost!)<br />
En preguntar per la nostra vila ens diu : “La<br />
29<br />
visió que en tinc pot arribar a ser una mica “bucòlica” i<br />
per tant reconec que desconec la realitat i el dia a dia del<br />
poble. De fet, en vaig marxar als 10 anys i gairebé podria<br />
assegurar que no hi he tornat a viure “pràcticament mai<br />
més”. Sí que vaig estar els quatre anys mentre feia BUP<br />
i COU; però el fet d’anar a estudiar a Lleida, i amb tot el<br />
de la música pel mig, ... em passava moltes hores fora del<br />
poble, on gairebé només hi anava per dormir, es podria dir.<br />
Després la universitat a Barcelona.<br />
Em fa una il·lusió especial poder dir que sóc d’Arbeca<br />
(malgrat estigui empadronat a Barcelona, per qüestions<br />
pràctiques), però penso que mai deixaré de sentir-me<br />
d’Arbeca (d’una manera o d’una altra).<br />
D’altra banda també he de dir que hi vinc molt poc, i quan<br />
hi vinc és per poc temps. Potser sí que a l’estiu hi passem<br />
uns dies, però la resta de l’any, si venim és per venir i<br />
marxar el mateix dia (gairebé sempre).<br />
Amb tot, poc o molt segueixo l’actualitat d’Arbeca a través<br />
de la pàgina web del poble, (http://www.arbeca.org/), a<br />
través de l’Associació dels Amics de Vilars, i recentment,<br />
a través del “FACEBOOK” ha contactat amb antics<br />
companys del poble.<br />
Respecte a la web de l’ajuntament, un o 2 cops al mes hi<br />
entro per mirar les notícies, pregons, agenda, ... De fet,<br />
un parell de vegades he posat la meva adreça a la pàgina<br />
inicial on diu: Vols rebre informació del teu poble a la teva<br />
bústia de correu? Escriu el teu email: .... I encara estic<br />
esperant rebre res ... la veritat és que mai m’he “aturat a<br />
queixar-me” del fet, ... i segueixo mirant la pàgina de tant<br />
en tant per veure què passa i ja està! “<br />
En Joan Baptista amb el quartet The Minstrels
30<br />
Pedres que parlen i marques de picapedrer<br />
Des de molt antic les pedres han servit per aixecar edificis<br />
en totes les seues formes i classificacions arquitectòniques,<br />
des de les més humils cabanes fins a les majestuoses<br />
catedrals, passant per castells palaus. En moltes d’aquestes<br />
construccions l’home ha deixat certs missatges, unes<br />
vegades en xifres per indicar l’any de la seua edificació,<br />
altres amb icones dels seus oficis, propietats o títols<br />
que posseïen, epitafis en làpides, marques de treball o<br />
pictogrames de difícil interpretació com són els grafits.<br />
Avui ens referirem a les “marques de picapedrer” que es<br />
van gravar en els carreus del castell dels Cardona en la<br />
seua Baronia d’Arbeca. S’entén per marca de picapedrer<br />
un signe que s’esculpia en una de les cares llargues<br />
dels carreus, marques que hem trobat i es poden veure<br />
a diverses cases del poble, les construccions del qual o<br />
rehabilitacions es van fer a partir del segon terç del segle<br />
XVIII, aprofitant les pedres i carreus dels paraments del<br />
castell, que han permès elaborar, amb les poques marques<br />
trobades, un petit corpus iconogràfic, encara que no hi ha<br />
cap dubte que altres van quedar ocultes a la cara del carreu<br />
que donen a l’interior dels habitatges, i algunes altres que<br />
han pogut emigrar amb les carretades de pedres que es van<br />
emportar a altres llocs.<br />
Les marques tenen un recorregut cronològic bastant llarg,<br />
des del S/XI amb el Romànic fins a finals del segon/<br />
XV amb gairebé l’ocàs del gòtic i l’arribada de noves<br />
tècniques i plantejaments econòmics de l’arquitectura que<br />
s’imposa amb el Renaixement. Avui no hi ha cap dubte<br />
sobre el significat d’aquests signes: servien per cobrar la<br />
part de preufet de la jornada que cobrava un picapedrer o<br />
quadrilles de picapedrers; només existeix un lleuger dubte<br />
que es desprèn del fet que tots els carreus no presentin<br />
signes, per a alguns especialistes seria la prova de què sol<br />
els portessin alguns carreus del treball de la jornada, la<br />
propietat i cobrament de la feina vindria determinada per<br />
la separació dels munts dels diferents grups.<br />
Les marques serien, si s’acabessin els inventaris de la<br />
península i de França, un bon instrument per endinsar-nos<br />
en l’organització gremial de les societats dels menestrals<br />
i el seu recorregut i participació en les construccions en<br />
què haguessin intervingut. Quan s’analitzen marques<br />
d’una determinada edificació caldrà comparar-les amb<br />
altres d’iguals de construccions próximes, ja que amb les<br />
coincidents ens donarien paral·lelismes de cronologies<br />
coetànies per moviments itinerants; però no podem<br />
extrapolar a edificacions més disperses o llunyanes, sense<br />
conèixer rutes, la coincidència de marques sobretot en<br />
signes més simples, ja que la seua cronologia podria diferir<br />
en més de cent anys.<br />
Les marques que s’adjunten i descriuen ens han donat una<br />
Text i fotos: Giordano Marqués<br />
similitud amb altres que es localitzen en construccions<br />
properes; així comprovem que els signes 1,8 i 11 es donen<br />
també a l’església i en el claustre petit del ´ Monestir de<br />
Santes Creus, la 2 i <strong>17</strong> al castell de l’Espluga Calba, l’1 i<br />
<strong>17</strong> al Santuari de la Mare de Déu de la Bovera (Guimerà),<br />
però igualment s’han trobat a Poblet i en Santa Maria de<br />
Vallbona de li Monges. Per a una millor interpretació,<br />
els signes s’han classificat per grups, seguint un corpus<br />
internacional, en: linials, cruciformes, alfabètics,<br />
geomètrics, flexiformes, mixtos i antropomorfs.<br />
Una part dels paràmetres del castell d’Arbeca, aquells en<br />
què coincideixen els signes amb els paral·lelismes apuntats,<br />
ens indicarien que en el primer terç del segle XIII es faria<br />
una gran ampliació d’allotjaments i punts de defensa,<br />
inclòs el portal medieval, recentment restaurada gairebé<br />
assegurança en l’època de Ramon Folc IV de Cardona,<br />
vescomte que inicia una de les famílies aristocràtiques<br />
més influents de Catalunya.<br />
Encara havent-se acceptat universalment el significat<br />
de les marques de picapedrer, ens referim a algunes de<br />
les moltes interpretacions, avui descartades, que a tot el<br />
llarg del segle XX, se’ls ha vingut assignant: La de F.<br />
Amorós que dels seus estudis del Castell de la Mola a<br />
Alacant, en la dècada dels seixanta, els assigna un caràcter<br />
esotèric; altres, incidint en el significat enigmàtic l’associa<br />
amb el llaç de Salomó newton i l’estrella de sis puntes,<br />
adjudicant-li numeracions cabalístiques i geomètriques<br />
com fes l’arquitecte austríac Frans Rziha el 1883, per a<br />
qui cada marca de picapedrer és composta d’unes formes<br />
que corresponen a les matrius geomètriques dels quatre<br />
grups de la “Federació de Lògies dels Talladores de<br />
Piedra” que conformen els tallers d’Estrasburg, Colònia,<br />
Viena i Berna. Altres estudis forans, procedents de França<br />
i Itàlia, sense baixar-los del seu significat econòmic,<br />
els conceben com senyals de parts pagats en metres,<br />
de diferents donants de l’aristocràcia en especial sobre<br />
construccions eclesiàstiques i monàstica, però en molts<br />
casos aquesta interpretació entraria en contradicció amb<br />
les construccions civils aixecades per un sol promotor.<br />
Com ja vàrem dir anteriorment les “marques de picapedrer”<br />
són signes de propietat del treball de picapedrers, concepte<br />
que ja era comentat per l’Abat Aubert el 1844 en el seu<br />
treball “Memòria sobre els signes lapidaris de l’Edat<br />
Mitja i les seues formes”, d’igual opinió són M.Didron<br />
el 1846 i el 1854-1868 Viollet-li-Duc amb la seua obra<br />
“Dictionnaire raisonné de l’Architecture Française”.
Marques de picapedrer inventariades. Fotografies d’algunes marques.<br />
31
32<br />
Una nova entitat esportiva: Club Ciclista Arbeca<br />
Text i fotos: Club Ciclista Arbeca<br />
Des de sempre, nombrosos vilatans han optat per fer esport per tal de mantenir-se en forma, per motius directament<br />
relacionats amb la salut, com a hobby o fins i tot per raons merament competitives.<br />
Últimament però, hem pogut comprovar com molts arbequins i arbequines han fet del ciclisme una activitat que hom<br />
practica per esplai, però amb una gran afecció. Així doncs, han estat nombrosos els encontres casuals pel terme de molts<br />
“bikers” arbequins i fins i tot ens hem trobat en diferents pedalades, marxes i curses d’arreu. D’aquí va sorgir la idea<br />
d’unir-nos i fer allò que més ens agrada passejant l’escut i els colors del nostre poble allí on els porti la bicicleta. El<br />
CLUB CICLISTA ARBECA serà a partir d’aquest moment un motiu més per estar orgullosos de l’esport arbequí.<br />
Aquest nou club que neix a Arbeca gràcies a la iniciativa d’arbequines i arbequins que tenen la bicicleta com a mitjà de<br />
transport i de diversió, pretén aglutinar totes aquelles persones que per algun motiu o altre fan ús de la bicicleta, és a dir,<br />
des d’aquells ciclistes menys experimentats que utilitzen aquest mitjà de transport com a passatemps fins a aquells altres<br />
que tenen molta més experiència i que fins i tot participen en marxes i competicions en qualsevol indret del nostre país.<br />
L’objectiu bàsic és potenciar l’ús de la bicicleta com a mitjà de coneixença de l’entorn i en conseqüència, afavorir-ne el<br />
respecte. Per tant, la devoció per la natura serà una de les premisses sobre les que se sustentarà el nostre Club.<br />
Partim de la base que volem crear un club on hi tinguin cabuda tots els nivells, totes les edats i tots els interessos. Per<br />
aquest motiu, programarem una gran varietat d’activitats adequades a tots els socis, és a dir, des de marxes setmanals<br />
per les nostres belles contrades fins a travesses pels llocs més inversemblants. Tothom quedarà inclòs dins les activitats<br />
del Club.<br />
Actualment, estem treballant per tal que el nostre Club sigui reconegut per la Federació Catalana de Ciclisme i per tant,<br />
per tal que tots aquells socis que ho desitgin es puguin federar a Arbeca. Un altre dels fronts que tenim oberts és el<br />
d’aconseguir unes equipacions adequades per la pràctica del ciclisme que esdevinguin la nostra carta de presentació allà<br />
on anem, és a dir, que tothom sàpiga que a Arbeca hi ha un club de ciclisme seriós i ferm que passeja els seus colors allà<br />
on hi ha un esdeveniment esportiu de caire cicloturista o competitiu.<br />
Finalment, us animem a formar part del nostre Club. Tant sols es necessiten un parell de coses: estimar la natura i ganes<br />
de pedalar!<br />
Per la Fira de Santa Caterina ens donarem a conèixer de cara al públic organitzant una pedalada apta per a tots els públics,<br />
de poc requeriment físic<br />
i tècnic, que recorrerà<br />
alguns dels vestigis<br />
històrics més importants<br />
del nostre terme: la<br />
Font de la Juliana, la<br />
Capella de Sant Miquel<br />
de les Borgetes i els<br />
Vilars. Aprofitarem<br />
per recuperar forces<br />
a la Capella on hi<br />
haurà xocolatada per<br />
als participants i on es<br />
donarà la possibilitat<br />
d’obtenir més<br />
informació i fer-se soci<br />
del club.<br />
Esperem que us interessi<br />
aquesta iniciativa.<br />
Salut i pedals!
La Grip A (H1N1). La gran desconeguda<br />
La grip A és una malaltia infecciosa produïda per un nou virus que no havia circulat mai abans entre els humans. Es<br />
tracta d’una variant de la grip estacional, perquè presenta una sèrie de canvis genètics no detectats fins ara; això fa que<br />
gran part de la població pugui ser susceptible a l’ infecció. Aquesta situació ha provocat que la OMS declari la situació<br />
com una emergència de salut pública d’importància internacional.<br />
Fins ara la malaltia segueix un curs sense complicacions (les complicacions es presenten en persones amb factors de<br />
risc) en la majoria dels casos, té un caràcter lleu i a Espanya existeix una activitat gripal de baixa intensitat.<br />
Com es transmet?<br />
A l’igual que la grip estacional, es transmet a través de les<br />
petites gotes que expulsem amb la tos i els esternuts, així com<br />
pels estris que compartim sense haver-los netejat prèviament.<br />
Text: Equip mèdic del Consultori Municipal d’Arbeca<br />
Quin símptomes té?<br />
Són símptomes similars a la grip estacional, i els més freqüents són febre ( alta, més de 38ºC), tos, mal de gola, diarrea<br />
i vòmits, també hi pot haver cansament intens, anorèxia i congestió nasal.<br />
Un pacient amb grip és potencialment contagiós des del dia abans de l’aparició dels símptomes fins els set dies<br />
posteriors.<br />
La taxa de mortalitat sembla inferior a la de la grip estacional. Hem de ressaltar que la majoria de les morts per Grip<br />
A nova es van produir en persones amb factors de risc per una grip complicada; en un adult els factors de risc són els<br />
següents:<br />
Malaltia pulmonar crònica (MPOC, bronquitis crònica,etc)<br />
Asma, asma persistent moderada-greu en nens<br />
Embaràs (especialment (2º i 3º trimestre)<br />
Obesitat mòrbida<br />
Malaltia cardíaca crònica (excepte hipertensió)<br />
Diabetis Mellitus<br />
Hemoglobinopatia<br />
Inmunodepressió<br />
Malaltia renal, neurològica o hepatopatia crònica<br />
Menors de 18 anys amb tractament crònic amb Aspirina<br />
Que em de fer si pensem que tenim la grip?<br />
El primer que s’ha de fer, és consultar amb el vostre metge, el qual avaluarà els vostre símptomes i actuarà en<br />
conseqüència; donant-vos tractament si convé o derivant-vos a l’hospital si és necessari.<br />
Si se us ha diagnosticat Grip A, heu de quedar-vos a casa, prendre antitèrmics per baixar-vos la febre, beure molt líquid,<br />
fer repòs i evitar el contacte amb altres persones i els llocs concorreguts.<br />
Tractament<br />
En general i per la majoria dels casos, el tractament serà el mateix que per la grip normal; només per una sèrie de casos<br />
amb factors de risc es tractarà amb fàrmacs antivirals ( Tamiflu i Relenza).<br />
Vacuna<br />
La vacuna estarà disponible a partir del 15 de <strong>Novembre</strong>, segons les previsions de la Generalitat, si bé només es<br />
vacunaran les persones amb factors de risc, el personal sanitari i els cossos i forces de seguretat (bombers i mossos).<br />
33
34<br />
Una arbequina<br />
a Hünenbeg<br />
Text: Santi Sans<br />
Sara Mora<br />
Alvarez, va nèixer a<br />
Igualada però ja amb<br />
quatre anys estava vivint<br />
a Arbeca i es considera<br />
una arbequina el 100%,<br />
és de cal taller de la confecció del Mora, la seva feina diària<br />
es la de cuidar dels seus, viu a la part alemanya de Suïssa en<br />
un poble anomenat Hünenberg See al canton(provincia) de<br />
Zug.<br />
1. Quants anys fa que vàreu marxar d’Arbeca?<br />
Déu meu, acabo de contar i ja fa uns 13 anys que sóc fora,<br />
com passa el temps !!!!<br />
2. Què us va empènyer a fer aquest decisiu pas?<br />
Sóc una persona que li agrada voltar i conèixer coses noves,<br />
així que quan era joveneta vaig anar a Anglaterra a aprendre<br />
l’anglès, allà vaig conèixer a un suís molt dolç i em vaig<br />
quedar amb ell.<br />
3. A l’arribar al nou país quina és la primera sensació que<br />
vàreu tenir?<br />
El que més em va sorprendre és la relació que tenen amb les<br />
distàncies, bé de fet si mirem geogràficament Suïssa es un<br />
país molt petit i casi amb tres hores pots anar d’una punta<br />
a l’altra, el fer un viatge amb cotxe d’una hora és per ells<br />
un viatge molt llarg. Per un altra banda i fent cas del que<br />
és típic de Suïssa, a part de la xocolata, es coneguda pels<br />
seus rellotges, cal destacar-ne la puntualitat en què funciona<br />
tot el país en general, des de la puntualitat dels trens (amb<br />
una xarxa immensa) fins a la sala d’espera dels metges, ho<br />
tenen tot sempre molt ben calculat. Poques vegades he hagut<br />
d’esperar-me !!!!<br />
Una altra cosa curiosa va ser el primer hivern, quan vaig<br />
haver de canviar les rodes del cotxe, els cotxes tenen rodes<br />
per l’hivern i rodes per l’estiu, qüestió de seguretat viària.<br />
4. Si volguéssim fer turisme a la teva ciutat/país que ens<br />
recomanaries? I quina seria la millor època de l’any?<br />
Hi han molts llocs a Suïssa per visitar, el típic que fan els<br />
turistes és Lucerna i les cascades del Rhein, que segur que<br />
val la pena, però jo personalment agafaria la motxilla, les<br />
xiruques i aniria a la part de Toggenburg canton St. Gallen<br />
(Unterwasser) una zona plena de muntanyes, on mil i un<br />
camins et porten allà on vulguis, hi ha camins fets i organitzats<br />
per temes, per exemple Klangweg traduït vol dir “el camí del<br />
soroll”, és una passejada de dues a tres hores on et trobes de<br />
tant en tant amb jocs fets per escultors relacionats amb el<br />
soroll, vagis on vagis sempre trobaràs un petit restaurant on<br />
puguis menjar i passar una estona, les rutes estan molt ben<br />
assenyalades i si no trobes cap restaurant omples la motxilla<br />
d’entrepans i allà on t’agafi la gana seus per menjar, amb<br />
unes vistes que son impressionants i on, a vegades, els petits<br />
racons són els millors. La millor època per agafar la motxilla<br />
és la tardor, on la magnífica intensitat dels colors taronges,<br />
grocs i marrons dels arbres amb el verd dels prats contrasta<br />
molt. A l’hivern, per la part de Graubunden (els grissasos)<br />
Lenzerheide i St.Moritz, que es allà on anem a esquiar,<br />
les pistes d’esquí són molt grans i sobretot estan molt ben<br />
preparades, quan el poble i la vall estan plenes de neu és<br />
llavors quan tot s’omple d’un silenci molt tranquil·litzador.<br />
Un altre lloc seria la part italiana Tessin, també a la tardor es<br />
típic anar a buscar castanyes (el vall de Verzasca) durant el<br />
mes de setembre i d’octubre es una experiència inoblidable.<br />
I per la part ........bé, potser que pari. El millor és que<br />
vingueu i o descobriu per vosaltres mateixos, que Suïssa<br />
tampoc està tan lluny. Però a l’estiu el millor és anar cap a<br />
Arbeca......jejejejeje<br />
5. Que és el que més diferència Arbeca de la ciutat on<br />
viviu ara i del país respecte al nostre, Catalunya?<br />
És una mica difícil fer comparacions, ja que fa molt de temps<br />
que no visc a Catalunya però una de les diferències més<br />
grans que hem sembla que encara no ha<br />
canviat són els transports públics. Aquí a<br />
Suïssa, està tot molt ben enllaçat sempre<br />
hi ha trens o busos on es pot arribar a tot<br />
arreu i amb la puntualitat naturalment<br />
Bannalp, fot<br />
d’un alberg a le<br />
montanyes a 20<br />
metres d’alçada
o<br />
s<br />
0<br />
Suïssa, per exemple, els enllaços que jo necessito per anar<br />
a la ciutat de Zürich, el viatge dura uns 35 minuts, estan tan<br />
ben calculats que arribo abans amb el tren que amb el cotxe,<br />
des de les 7 del matí fins a les 8 de la tarda tinc dos enllaços<br />
per hora, això és un luxe !!!!<br />
Als Suïssos els hi agrada molt fer estadístiques i tenir-ho tot<br />
ben controlat, i si voleu una mica de números he estat mirant<br />
que l’any passat el SBB que seria la RENFE va transportar<br />
a uns 350 milions de passatgers, amb una puntualitat del<br />
87%, tenint en compte que som uns 7,5 milions d’habitants,<br />
vosaltres mateixos podeu fer números i comparar.<br />
6. Que és el que més trobeu a faltar?<br />
No trobo a faltar gaires coses però la família i els amics de<br />
tota la vida això sí que ho trobo a faltar sobretot quan arriben<br />
dies assenyalats i no puc ser amb els meus per exemple per<br />
Nadal, la castanyada, l’1 de maig. Un l’altra cosa és el sol<br />
sobretot a l’hivern, entre les boires que tenim per aquí i que<br />
es fa fosc sobre les quatre de la tarda, ens podem passar<br />
mesos només amb una llum grisa i sense la calentor del sol.<br />
7. I el que no trobeu a faltar gens?<br />
L’haver pogut sortir d’Arbeca i conèixer mons nous t’adones<br />
de les poques possibilitats que dóna Arbeca, no per falta de<br />
ganes per part de la gent d’Arbeca, sinó per la manca de<br />
facilitats i ajudes que existeixen. En el poble on visc amb<br />
uns 8.500 habitants, és a dir, no gaire gran, hi ha més de 40<br />
associacions passant per les esportives, culturals, socials i<br />
religioses, a part hi ha un gran ventall de possibilitats per<br />
35<br />
provar i adquirir noves experiències. Per entendre’ns, en un<br />
radi de 10 Km. puc anar a fer esport de vela, patinatge sobre<br />
gel, boxa, ballet, break dance, judo, esgrima, flamenc, etc ...<br />
Naturalment, això no passa a tot Suïssa però la zona on visc<br />
és molt privilegiada, en aquest sentit, en fi la possibilitat de<br />
fer casi tot el que et vingui de gust sense haver d’anar molt<br />
lluny i deixant el cotxe a casa.<br />
8. Veniu gaire sovint a Arbeca?<br />
Un o dos cops a l’any segur, m’agradaria poder baixar més<br />
però tenint nens que van a col·legi és una mica difícil, a<br />
l’estiu ens hi estem quasi quatre setmanes seguides, així<br />
els nens aprenen més els costums i cultura d’Arbeca, i jo<br />
carrego les piles amb el sol i la calor del poble.<br />
9. Quan us pregunten d’on sou que responeu?<br />
Molta gent em pregunta d’on sóc, ja que tot fent 13 anys<br />
que sóc aquí el meu accent el nota tothom, jo dic que prop<br />
de Barcelona, després em pregunten que si els hi parlo en<br />
castellà als meus nens i jo els dic que no, que jo els hi parlo<br />
en català. La majoria de la gent es pensa que el català és<br />
un dialecte del castellà. Jo sempre he d’explicar la mateixa<br />
història, que el català té gramàtica pròpia i que és una llengua<br />
per si mateixa. Aquí a Suïssa els hi costa una mica entendreho<br />
ja que la part alemanya on visc jo, es parla un dialecte de<br />
l’alemany, els suís-alemany no es pot escriure.<br />
10. La gent coneix Catalunya? I Lleida? I Arbeca?<br />
Malauradament poca gent, la que estiueja per Catalunya o ha
36<br />
estat a Barcelona sí que sap que hi ha una diferència entre<br />
Espanya i Catalunya, els hi sorprèn molt que els senyals de<br />
les carreteres estiguin escrits amb català, però la majoria<br />
no pot dir on és Catalunya, naturalment, que jo sempre els<br />
ajudo una miqueta, el que més aviat entenen és quan parlo<br />
del F.C. Barcelona. De moment, no he trobat ningú que<br />
conegui Lleida i Arbeca encara menys, curiosament fa cosa<br />
d’un mes o dos vaig veure en una revista un article sobre<br />
diverses olives i l’arbequina estava anomenada (em va fer<br />
molta gràcia) però al costat de lo foto només hi posava oliva<br />
típica d’Espanya.<br />
11. Què és el que més valores o destaques del teu país<br />
d’acollida?<br />
El que més destacaria és la mentalitat ecològica que tenen, ja<br />
fa més de 40 anys que existeix la separació d’escombreries<br />
(per cert, a Catalunya teniu una manera molt rara de separar<br />
les escombreries.....però d’alguna manera s’ha de començar)<br />
tenen molta cura del medi ambient i del seu entorn, destaquen<br />
també per tenir un sentit molt humanitari, quan al món passa<br />
un desastre encara no ha passat un dia que ja tenen organitzat<br />
un compte al banc amb milions de francs per poder ajudar a<br />
la gent que ho necessiten, Suïssa va ser el lloc de naixement<br />
de La Creu Roja.<br />
Tal i com sabeu Suïssa és un país neutral i la gent es comporta<br />
com a tal, encara que, a vegades, és molt conservador amb<br />
les seves petites tradicions de la vida quotidiana. També té<br />
una pinzellada de liberalisme acceptant i descobrint per ells<br />
mateixos noves idees. El que més valoro és que és un país<br />
molt segur, només cal dir que els politics poden fer una vida<br />
normal i que els trobes anant al mercat de compres sense<br />
haver de portar guardaespatlles.<br />
Imatge de la Sara amb la seva família<br />
12. Has notat diferència en la manera de treballar? Hi<br />
ha mobilitat laboral, o una gran estabilitat, allò d’una<br />
empresa per tota la vida<br />
Ja fa casi 9 anys que no treballo fora de casa, la raó són els<br />
dos “pinguets” que tinc, però he de dir que quan vaig estar<br />
treballant les coses funcionaven tal i com els suïssos són,<br />
amb molt de normes i amb puntualitat. Els joves canvien<br />
sovint d’empreses per adquirir noves experiències, però a<br />
certa edat la gent s’estabilitza.<br />
13. Ens hem tret de sobre la imatge del sol, la sangria, la<br />
festa i la migdiada?<br />
Per la majoria de la gent segur que no, el jovent que va de<br />
vacances a Lloret de Mar, molt popular per aquí, l’únic que<br />
volen és festa, sangria i més festa, això és normal, potser la<br />
culpa la té també una miqueta les agències de viatges i els<br />
mitjans de comunicació. Per un altra part, la gent que estiueja<br />
cada any a Catalunya sí que ens coneix millor i saben que els<br />
catalans som d’un altra mena. També he de dir a favor dels<br />
espanyols i catalans que les festes es saben celebrar més bé<br />
a Espanya que aquí Suïssa degut segurament al bon temps,<br />
els estius que he passat a Suïssa són relativament humits i les<br />
nits que es poden gaudir sense portar jaqueta es poden contar<br />
amb els dits d’una sola mà, això influeix molt.<br />
Parlant del bon temps i és una cosa que em passa ara mateix<br />
pel cap, però la quota televisiva a les 8 de la tarda, que es<br />
quan donen les notícies del temps, es més elevada que la del<br />
telenotícies principal.<br />
14. Quantes hores es treballa al dia, com es distribueix<br />
la jornada, quants dies de<br />
vacances feu?<br />
El més normal són les 8<br />
hores, després explicaré el<br />
perquè: la gent acostuma a<br />
començar aviat a treballar<br />
entre 7 i 8 del matí fins a les<br />
12 del migdia, que és l’hora<br />
de dinar, a la 1 comencen<br />
un altra vegada i a les 5 o<br />
6 pleguen de treballar. Però<br />
al meu entorn hi ha molta<br />
gent sobretot dones que<br />
treballen només un 40 o 60<br />
%, llavors varia tot depèn<br />
dels contractes de treball<br />
que hagin fet entre ells. Els<br />
horaris normals laborals<br />
i els horaris de col·legis<br />
no coincideixen gens això<br />
obliga a moltes mares a no<br />
poder anar a treballar el<br />
100%. Les vacances laborals
són de 4 setmanes, també es pot agafar dies lliures tot depèn<br />
si tens hores extres treballades o no.<br />
15. Quan comença el curs escolar, quan acaba,<br />
quan fan vacances els nens? L’educació és<br />
gratuïta? I obligatòria fins a quina edat?<br />
Per començar he de dir que tot varia depenent<br />
del canton i del municipi on visquis, us<br />
comento el que tenim al nostre poble.<br />
Aquest any ha començat el <strong>17</strong> d’agost, del 3<br />
al 18 d’octubre hem tingut les anomenades<br />
vacances de la tardor, per Nadal comencen<br />
el 19 de desembre fins al 3 de gener (aquí<br />
Suïssa no es celebra els Reis Mags, però<br />
tenim el Pare Noel), llavors tenim les<br />
vacances blanques que duren del 6 al 21<br />
de febrer, les vacances de la primavera del<br />
<strong>17</strong> abril fins al 2 de maig i per finalitzar les<br />
vacances d’estiu del 3 de juliol al 15 d’agost,<br />
això sense contar els dies festius que tenim, si<br />
no hem descompto són un total de 14 setmanes de<br />
vacances.<br />
L’horari escolar es de les 8 fins a les 12, els nens mengen<br />
a casa, hi han molt poques places per quedar-se al menjador,<br />
al migdia comencen a la 13’30 i acaben a les 15 de la tarda i<br />
els dimecres a la tarda tenen lliure. Ja us podeu imaginar que<br />
tenir fills a l’escola i treballar al mateix temps és una mica<br />
embolicat.<br />
L’educació és gratuïta així com llibres i material<br />
escolar. Obligatòria és dels 6 fins els 16 anys. Fins<br />
als 6 hi ha guarderies que són privades i molt<br />
cares, ja que no tenen cap mena de subvenció<br />
oficial i a més són molt escasses.<br />
16. Hi ha bonificació pels medicaments,<br />
l’assistència sanitària és gratuïta i<br />
universal?<br />
Primer de tot cal dir que Suïssa és un país<br />
amb una estructura federal molt marcada.<br />
Això vol dir que els cantons i els municipis<br />
tenen grans competències, sobretot en les<br />
polítiques socials.<br />
Intentaré aclarir-ho una mica, qualsevol<br />
persona amb residència a Suïssa sigui adult,<br />
nen, jubilat o estranger està obligat a tindre<br />
una assegurança de malalties bàsica, aquesta<br />
assegurança cobreix les despeses relacionades<br />
amb malalties tan ambulants com en hospitals,<br />
l’import d’aquesta assegurança pot variar segons la<br />
franquícia que es triï o del municipi on visquis (la gent<br />
de muntanya, per exemple paguen menys que la gent de<br />
ciutat) aquestes quotes no les pagues directament a l’estat<br />
sinó a través d’unes empreses privades que se les anomena<br />
“Krankekasse” traduït seria “la caixa de malalties”, hi han<br />
més de 100 asseguradores reconegudes oficialment i cada<br />
37<br />
A dalt paissatge de Toggenbrug , el camí del<br />
sorroll i a baix, Lenzerheide en la zona dels Grisons a<br />
uns 2.300m D’alçada
38<br />
any es poden canviar les prestacions<br />
així com d’asseguradora, tot depèn<br />
del que es necessiti. Aquestes<br />
asseguradores no tan sols<br />
recapten els diners sinó<br />
que també es l’organisme<br />
on ens dirigim per<br />
sol·licitar el reembors<br />
de les factures. La<br />
franquícia mínima<br />
i obligatòria es<br />
de 300 francs, un<br />
cop s’hagin generat<br />
més de 300 francs<br />
l’assegurador haurà de<br />
pagar només el 10% de<br />
les factures mèdiques fins un<br />
límit de 700 francs a l’any.<br />
Les persones amb pocs recursos<br />
poden sol·licitar una ajuda a<br />
l’estat per poder finançar aquesta<br />
assegurança de malaltia i els nens no<br />
tenen franquícia però si el 10% de les<br />
despeses mèdiques o medicaments<br />
receptats pels metges, fins arribar a 350 francs per any.<br />
Aquestes asseguradores també t’ofereixen extra<br />
assegurances com poden ésser la de les dents,<br />
l’assegurança de la medicina natural (molt utilitzada pels<br />
suïssos).<br />
<strong>17</strong>. I la protecció social? Hi ha ajudes per tenir fills? Per<br />
aturats? Hi ha pensionistes? A quina edat es jubilen els<br />
treballadors?<br />
Si comparem Suïssa amb la resta d’Europa puc dir que<br />
Suïssa és un dels països amb menys ajudes econòmiques<br />
familiars en aquest moments, la raó és que el pensament<br />
suís està basat amb la responsabilitat pròpia per poder<br />
ser independent, sense haver de dependre de l’estat.<br />
Naturalment que hi ha un suport econòmic per les famílies<br />
necessitades, però són casos molt concrets. Per un altra<br />
part estan garantint els estudis bàsics així com els estudis<br />
universitaris independentment dels ingressos que tingui<br />
cada família. Suïssa és un dels països amb els impostos<br />
més baixos.<br />
Hi ha una forma anomenada “Lebensstandard” (traduït,<br />
vida bàsica) on es posen un percentatge del sou dels<br />
treballadors i de les empreses, es posa tot en una olla<br />
i d’aquí surten els diners per ajudar tan als aturats,<br />
pensionistes com als jubilats. El homes es jubilen als 65<br />
i les dones al 64, però d’aquí poc hi haurà un referèndum<br />
per canviar-ho, segurament a l’alça. No hi ha baixes de<br />
maternitat ni cap ajuda que s’assembli a la que tenim a<br />
Espanya.<br />
18. La gent té casa pròpia o va a lloguer, cada quan<br />
Celebració de la festa del Pare Noël<br />
canvia de cotxe, o es pot viure<br />
perfectament sense cotxe, la gent<br />
canvia de residència sovint per<br />
canviar de feina?<br />
La majoria de gent<br />
va de lloguer, no per no<br />
voler, sinó per no poder,<br />
el somni és tenir casa<br />
pròpia, però a molta<br />
gent els hi falta el<br />
capital necessari<br />
per fer-ho. Els<br />
cotxes, com a la<br />
majoria de països, es<br />
representatiu de tenir un<br />
cert nivell i aquí a Suïssa<br />
no és diferent, jo diria que<br />
un 50% canvia el cotxe cada<br />
dos anys, i l’altre 50% utilitza el<br />
cotxe només quant es necessari.<br />
19.Consideres que econòmicament<br />
la gent és més rica o més pobra<br />
respecte a Catalunya?<br />
Jo diria que la societat és de mitja a mitjana-alta, la gent<br />
guanya més diners que a Catalunya i encara que la vida<br />
quotidiana també sigui més cara al final del mes sobre més<br />
diners que a Catalunya.<br />
20. On es viu millor a Arbeca-Catalunya o a Hünenberg<br />
See-Canton Zug?<br />
Els dos pobles que conec millor, és a dir, Arbeca i Hünenberg<br />
See no es poden comparar gens, les infraestructures i les<br />
possibilitats són molt diferents, per mi en aquests moments<br />
és on visc el millor lloc, sinó no seria on sóc.<br />
21. Els nadius et veuen com una estrangera? Quin<br />
tracte hi ha amb els nou vinguts? Pots exercir el dret<br />
de vot, fins a quin nivell? ( Municipal, supra municipal,<br />
autonòmic, estatal...)<br />
La gent del meu voltant no em veu com una estrangera,<br />
sinó com un altra veïna que viu al costat i que, de tant en<br />
tant, crida amb català, i ja hi estan acostumats. He de dir<br />
però, que, en general, els suïssos són molt gelosos de les<br />
seves arrels i costums, la veritat és que en aquest aspecte sí<br />
que som molt semblants als catalans, ja que tan els suïssos<br />
com els catalans som una “espècie” no gaire nombrosa i per<br />
aquest motiu ens agrada cuidar els nostres hàbits i costums,<br />
t’accepten com a estranger sempre i quan segueixes les<br />
costums que pertanyen aquí. Com a estrangera no tens cap<br />
dret a vot, ni tan sols a les municipals a no ser que tinguis<br />
la doble nacionalitat.<br />
22. Penses tornar a residir a Arbeca?<br />
Mmmmmm el temps ho dirà...........
“La balada de Cable Hogue”<br />
La balada<br />
de Cable Hogue<br />
(The ballad of Cable<br />
Hogue, 1970) és una<br />
pel·lícula dirigida per<br />
Sam Peckinpah, un dels<br />
directors més decisius<br />
Sam Peckinpah<br />
i innovadors de la<br />
història del western.<br />
El western és un gènere clàssic que compta amb un bon<br />
nombre d’obres mestres gràcies a directors de la talla de<br />
John Ford. No obstant, hi va haver un moment en què les<br />
claus i constants del gènere van quedar obsoletes i ja no<br />
casaven amb els temps que corrien. Va ser llavors quan<br />
Sam Peckinpah va aparèixer al panorama cinematogràfic i<br />
va sorgir l’anomenat “western crepuscular”, que mantenia<br />
alguns aspectes del western clàssic, però que introduïa<br />
alguns canvis basats principalment en la desmitificació:<br />
els herois interpretats per John Wayne i James Stewart van<br />
donar pas a personatges amb defectes i passats delictius,<br />
derrotats per la vida i sense grans ideals. Sam Peckinpah<br />
és potser qui millor ens ho ha sabut ensenyar a través de<br />
pel·lícules com Grupo salvaje (The wild bunch, 1969) i<br />
Pat Garrett & Billy the Kid (1973). També hi caldria afegir<br />
una pel·lícula decisiva de la dècada dels 90: Sin perdón<br />
(The unforgiven), de Clint Eastwood.<br />
La balada de Cable Hogue és un capítol apart en<br />
la filmografia del director, que de tant en tant sorprèn amb<br />
alguna pel·lícula atípica i inclassificable, com aquesta o<br />
Quiero la cabeza de Alfredo García (Bring me the head<br />
of Alfredo García, 1974). La balada de Cable Hogue té<br />
el privilegi de ser l’únic western pacífic de la història<br />
del cinema, sense gairebé trets, cosa que si ja és bastant<br />
insòlita dins del gènere, encara ho és més en la filmografia<br />
de Peckinpah, sobretot si tenim en compte que la seva<br />
gran Grupo salvaje és un dels westerns més violents de<br />
la història.<br />
La balada de Cable Hogue és una pel·lícula de<br />
personatge (Jason Robards omple la pantalla amb la seva<br />
interpretació de Cable Hogue) que difon a través de la<br />
vida del seu protagonista una actitud optimista. No és<br />
aquesta la visió de la vida que solen oferir els westerns<br />
crepusculars, més desoladors i desencantats. El que sí té<br />
La balada de Cable Hogue de western crepuscular és que<br />
el seu protagonista no és un heroi, sinó un home de carn<br />
i os, amb virtuts i defectes. Hogue és un home tranquil i<br />
pacífic, a qui li costa disparar i que evita els problemes<br />
sempre que pot, cosa que no acostumaven a fer els herois<br />
clàssics del gènere. En un principi tampoc es mou per<br />
Text: Esmeralda Fusté<br />
39<br />
grans ideals ni sacrificis, tot i que al final els seus actes<br />
demostren que en té més dels que semblava aparentment.<br />
La pel·lícula comença quan Cable Hogue és<br />
abandonat al desert per dos homes que li roben l’aigua i<br />
el cavall. Casualment descobreix un lloc on brolla l’aigua<br />
i, en conseqüència, aconsegueix no només sortir-ne viu,<br />
sinó també muntar un negoci. Cable s’instal·la al desert i<br />
es guanya la vida venent aigua i servint àpats. Allà també<br />
hi coneix gent: un predicador, Hildy (una prostituta de qui<br />
s’enamora) i un banquer, entre altres. És al desert, doncs,<br />
on Cable Hogue troba l’amor, l’amistat i un lloc que sent<br />
com a seu.<br />
Els trets de caràcter que caracteritzen Hogue són<br />
la resignació i el sentit de l’humor. Al començament de la<br />
pel·lícula el coneixem en una situació on tot indica que<br />
acabarà morint, però a pesar d’això, no perd la calma<br />
ni es desespera: només es dirigeix a Déu i li demana<br />
que li proporcioni aigua. Però no ho fa immediatament,<br />
només quan porta un temps sense beure i s’adona que<br />
la situació és crítica. Quan creu que ja ho ha demanat<br />
suficients cops, mira cap al cel i diu amb el seu habitual<br />
to irònic i despreocupat: “Tu decideixes, jo ja he parlat”.<br />
Aquesta frase, pronunciada per Hogue als pocs minuts de<br />
metratge, ja marca el to de la resta de la pel·lícula i apunta<br />
els principals trets del protagonista. De fet, l’actitud de<br />
Cable Hogue en molts aspectes de la vida és aquesta: a<br />
mi m’agradaria això, però que sigui el que Déu vulgui.<br />
Amb l’amor, per exemple, es nota molt aquest tret del seu<br />
caràcter: Hildy és prostituta, però ell no es mostra gelós<br />
gairebé mai i accepta la condició i l’ofici d’ella. Hogue no<br />
viu l’amor com un sentiment basat en la possessió: ell sap<br />
que ella vol guanyar diners i anar a una capital, mentre que<br />
ell és feliç al mig del desert. Quan ella decideix anar-se’n,<br />
Cable no es queixa ni es preocupa, simplement ho accepta<br />
perquè no està a les seves mans canviar-ho.<br />
La balada de Cable Hogue té algunes escenes molt<br />
líriques en què la música hi juga un paper molt important.<br />
D’aquestes escenes en destaquen dues:la de Hildy i ell<br />
banyant-se i cantant, i la final. Hi ha algunes pel·lícules<br />
que tenen finals tan captivadors que condicionen la resta<br />
de la pel·lícula. És el cas de Esplendor en la hierba<br />
(Splendor in the grass, Elia Kazan, 1961) i de Dublineses<br />
(The dead, John Huston, 1987). La balada de Cable Hogue<br />
també podria entrar en aquesta categoria. Però mentre<br />
que el final de les altres dues era trist, el de la pel·lícula<br />
de Peckinpah barreja tristesa i alegria d’una manera que<br />
resulta balsàmica per l’espectador. Al final entenem que<br />
la vida continua i que és possible que l’exemple vital de<br />
Cable Hogue ens acompanyi més enllà de la projecció.
40<br />
Pluviometria anual <strong>d'Arbeca</strong><br />
(fins a 31/10/09)<br />
650<br />
600<br />
550<br />
500<br />
Dades recollides i cedides per: Antoni Pau i Sans<br />
450<br />
400<br />
350<br />
300<br />
l/m 2<br />
250<br />
200<br />
150<br />
100<br />
50<br />
0<br />
<strong>2009</strong><br />
2008<br />
2007<br />
2006<br />
2005<br />
2004<br />
2003<br />
2002<br />
2001<br />
2000<br />
1999<br />
1998<br />
1997<br />
1996<br />
1995<br />
1994<br />
1993<br />
1992<br />
1991<br />
1990<br />
1989<br />
1988<br />
1987<br />
1986<br />
1985<br />
1984<br />
1983<br />
1982<br />
1981<br />
1980<br />
1979<br />
1978<br />
1977<br />
1976<br />
1975<br />
1974<br />
1973<br />
1972<br />
1971<br />
1970<br />
1969
l/m2<br />
160<br />
140<br />
120<br />
100<br />
80<br />
60<br />
40<br />
20<br />
<strong>Núm</strong>ero de dies de:<br />
Dies de precipitacions:<br />
Comparativa entre la mitja mensual (des de l'any 1969 al <strong>2009</strong>) i l'any <strong>2009</strong> (fins 31/10/09)<br />
0<br />
gener febrer març abril maig juny juliol agost setembre octubre novembre desembre<br />
Juliol '09 Agost '09 Setembre '09 Octubre '09<br />
Pluja<br />
Neu<br />
Pedra<br />
4 4 5 4<br />
Tormenta 3 2 2 1<br />
Boira<br />
Rosada<br />
Gebre<br />
Neu que cobreix el terra<br />
3<br />
=0,1 l/m 2<br />
>=1 l/m 2<br />
>=10 l/m 2<br />
>=30 l/m 2<br />
Precipitació màxima en un dia<br />
Any Serie1 <strong>2009</strong> Serie2 Mitja mensual<br />
Detalls meteorològics<br />
2 1 1<br />
2 2 4<br />
1<br />
2<br />
1 1<br />
3 l. el dia 14 14 l. el dia 1 8 l. el dia 29 23 l. el dia 20<br />
Curiositats:<br />
Aquest any <strong>2009</strong>, hi ha molts mesos que estan per sota de la mitja, començant pel maig, juliol, agost, setmbre, i<br />
octubre.<br />
Dels 34 litres que van caure a l’octubre, 23 litres varen caure en un sol dia, el dimarts dia 20.<br />
A excepció del 2008, que de gener a octubre va ploure 414.5 l. ens hem de remuntar al 2004 per ver veure unes<br />
pluges similars a les d’aquest any, que són de 341 en front a les 350l. del 2004.Feia 12 anys que no plovia com a<br />
l’any 2008, que en total van caure 530 litres per metre quadrat.<br />
41
42<br />
botanicavirtual.udl.es<br />
NOM COMÚ: Cugulla<br />
NOM CIENTÍFIC: Avena sterilis<br />
<br />
La cugulla<br />
Text: Roger Pau<br />
Durant l’estiu és molt freqüent observar que, sobretot a les vorades dels camins i carreteres, hi creix una planta peculiar.<br />
Aquesta es caracteritza per la presència d’una tija, d’on <br />
hi surten unes perllongacions, en les quals hi pengen unes flors<br />
verdes, que s’anomenen espiguetes. Aquesta planta ha estat víctima de la típica broma dels caminants, que arrenquen les<br />
seves flors i les tiren a l’esquena d’una altra persona per tal d’engaxar-les a la roba.<br />
Aquest fet però, és una estratègia de la pròpia planta (no la broma que es fa amb la flor, sinó el fet que aquesta s’enganxa<br />
en superfícies piloses) per tal que els seus descendents es propaguin i així afavorir la<br />
TRINI<br />
perllongació de l’espècie en el curs<br />
del temps. Les plantes i arbres utilitzen una sèrie de recursos o estratègies per afavorir la supervivència de l’espècie al<br />
llarg del temps, però això Servei és un altre de tintoreria tema.<br />
La avena és una planta Cortinatge anual, en interior forma de i teròfit, exterior que pot arribar a fer de 30 a 150 cm d’altura. Les espiguetes consten<br />
Emmarcació de quadres<br />
<br />
de 2 a 5 flors, que estan cobertes per les glumes, que són com unes fulles. Les flors, un cop el <br />
fruit és madur, es separen<br />
totes en <br />
bloc.<br />
Com ja s’ha anomenat anteriorment, es poden trobar en cultius i a les vorades de camins i carretes.<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
62<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
TINTORERIA<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
78
Fesols de Fira<br />
Ingredients:<br />
Per 500 persones<br />
50 kgs. de fesols de la terra<br />
12 kgs. de cansalada virada<br />
fresca<br />
12 kgs. de xoriço vermell<br />
primet<br />
2 kgs. d’ossos de pernil<br />
90 pastilles de caldo de<br />
verdures.<br />
Sal, al gust ( nosaltres no<br />
n’hi posem)<br />
Elaboració:<br />
El dia abans posar els fesols en remull, al menys 5 hores.<br />
Per començar-los a cuinar cal repartir els fesols en tres peroles ben grans, i afegir-hi l’aigua fins a cobrir-los per sobre<br />
dos dits, tot seguit ja poden posar-se al foc.<br />
Cal posar el material del brou (cansalada, xoriço, ossos, pastilles de caldo) dins les peroles tot junt , en fred i a sobre dels<br />
fesols sense remenar-los. Tant la cançalada, com el xoriço els haurem tallat a bocinets molt petits i prims ( pot fer-se el<br />
dia abans, i guardar-ho a la nevera ben embolicat, ja que l’olor és molt forta); tot aquest material l’hem de repartir en<br />
tres parts iguals per tal que cada perola tingui els mateixos condiments.<br />
Ara ja només cal deixar-ho bullir, i quan veiem que la part de dalt dels fesols comença a “patir sed”, hem d’afegir-hi<br />
aigua, per damunt de tots els condiments , fins a tornar-los a cobrir, d’aquest pas en diem “espantar-los”, i ho hem d’anar<br />
fent tantes vegades com calgui fins que els fesols ja estiguin al seu punt. Cada vegada que afegirem aigua als fesols , tots<br />
els condiments s’aniran barrejant, i així no cal remenar-los.<br />
El procés és molt senzill i si el voleu fer a cas vostra només cal que calculeu les mides pels comensals que tingueu; cal<br />
dir que si us en queden els podeu congelar i fer-los servir el dia que us vingui de gust, continuen estant molt bons.<br />
Francesc Aritzeta ens va fer dipositaris a l’Esbart dansaire d’Arbeca d’aquesta senzilla recepta que ell havia guardat<br />
de la seva mare, la Malena que la va estar fent molts i molts anys per la Fira de Santa Caterina per tal d’alimentar als<br />
firaires que s’atansaven fins a la nostra Vila.<br />
Com sempre, BON PROFIT!<br />
Esbart Dansaire d’Arbeca<br />
Anuncia’t a La Borrassa<br />
43
44<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
36<br />
<br />
CELLER<br />
DEL PORTAL<br />
<br />
<br />
Venda de pa i plats cuinats<br />
Av. dels Portals, 35 - Tel. 34619<br />
973 496 - ARBECA<br />
<br />
Obrim el diumenge<br />
32<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
Bona<br />
Festa<br />
Major!
FARMÀCIA BAGET<br />
<br />
<br />
80<br />
<br />
58<br />
30<br />
<br />
<br />
80<br />
<br />
60<br />
45<br />
FARMÀCIA BAGET
46<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
La teva Agència 52 de Viatges<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
La teva Agència de Viatges<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
<br />
58<br />
<br />
<br />
<br />
74
Solucions número anterior:<br />
Fets per Sans i Esqué<br />
Les 7 diferències Endevinalles populars<br />
Solucions endevinales<br />
número anterior:<br />
1.BOCA<br />
2.A<br />
3.CALENDARI<br />
5.LLUNA<br />
6.LLIMONA<br />
7.FORATS<br />
8.GOT<br />
9.VI<br />
1.Una cosa blanca, blanca,<br />
l’agafem i no s’aguanta.<br />
S:_ _ _ _ _<br />
2.Sóc un cos que ningú no ha vist<br />
però visc entre els mortals; i el dia<br />
que jo falti moriran homes plantes<br />
i animals.<br />
S:_ _ _ _<br />
3.De vegades és blau, de vegades<br />
és gris. En ell hi viu el sol i la lluna<br />
hi té el pis.<br />
S:_ _ _<br />
4.Sóc fill de l’aigua, fill ben<br />
natural; i torno a ésser aigua sense<br />
fer cap mal.<br />
S:_ _ _<br />
5. Per les estances del cel es<br />
passeja un donzella, vestida de<br />
robes blanques i brillant com una<br />
estrella.<br />
S:_ _ _ _ _<br />
6. Quin és l’animal tibat que porta<br />
una serra al cap?<br />
S:_ _ _ _<br />
7. A molts vesteix i no és sastre,<br />
alimenta a molta gent, i encara<br />
que algú el maltracta, no diu mal,<br />
sempre en diu bé.<br />
S:_ _ _ _ _ _<br />
8.Pas a passet va caminant,<br />
el cap i la cua tot va gronxant.<br />
Suposo que saps<br />
de sobres qui és perquè ja t’ho he<br />
dit i no t’ho dic més.<br />
S:_ _ _ _