Novalis, Enric d'Ofterdingen, vol. I, traducció de Joan Maragall (1907)
Novalis, Enric d'Ofterdingen, vol. I, traducció de Joan Maragall (1907)
Novalis, Enric d'Ofterdingen, vol. I, traducció de Joan Maragall (1907)
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Enric</strong> <strong>d'Ofterdingen</strong> 99<br />
al seu esser I Ara veia d'una ullada tota la relació<br />
entre ell i el món immens que I <strong>vol</strong>tava; sentia<br />
com aquest li havia donat l'existencia, i lo que<br />
havia d'esser per ell; i comprenia tots aquells<br />
extranys somnis i exaltacions que com pressentiments<br />
l'havien ja commogut tant sovint al<br />
contemplar-lo. La rondalla que li havien contat<br />
els marxants d'aquell jove tant donat a l'estudi<br />
<strong>de</strong> la natura i que <strong>de</strong>sprés es<strong>de</strong>vingué gendre <strong>de</strong>l<br />
rei li tornà a la memoria, i a mils els records <strong>de</strong><br />
. la seva propria vida acudiren tots sols magicament<br />
a enllaçar-s'hi.<br />
Mentrestant que l'<strong>Enric</strong> se donava an aquests<br />
pensaments, la colla s'havia anat acostant a la<br />
cova. L'entrada era baixa, i el vell, prenent una<br />
teia,. s'hi enfilà I primer per unes pedres. Sentí<br />
una lleugera corrent d'aire que n'eixia: llavores<br />
se girà dient a tots que podien seguir-lo sense<br />
por. Els més temorosos anaven darrera arn les<br />
armes prepara<strong>de</strong>s. L'<strong>Enric</strong> i els marxants seguiren<br />
<strong>de</strong>sprés <strong>de</strong>l vell, i el fill d'aquell pagès els<br />
anava alegrament al costat. El camí al principi<br />
era bon xic estret, formant una mena <strong>de</strong> corriol<br />
que <strong>de</strong>sembocava en una caverna molt ampla i<br />
alta, que ni I resplendor <strong>de</strong> les atxes podia acabar<br />
d'i1uminar-Ia; més en el fons s'hi veien algunes<br />
obertures que semblaven perdre·s en l'espessor<br />
<strong>de</strong>l mur. El terrer era flonjo i gairebé pla; els<br />
murs i el sostre tampoc eren gaire rustics ni<br />
irregulars; però en lo que més se fixà tot·hom<br />
fou en la munior d'òssos i <strong>de</strong>nts que cobrien el<br />
trespol. Uns estaven molt ben conservats, altres<br />
mig consumits, i els que s veien com incrustats<br />
en el mur semblaven petrificats. La major part<br />
eren d'una grandaria i fortalesa extraordinaries.<br />
Al vell li plavia molt trobar aquelles relíquies