Descarregeu-vos l'anuari sencer - TRILCAT - Universitat Pompeu ...
Descarregeu-vos l'anuari sencer - TRILCAT - Universitat Pompeu ...
Descarregeu-vos l'anuari sencer - TRILCAT - Universitat Pompeu ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
J. JANÉ-LLIGÉ · MIQUEL KOHLHAAS, DE H. VON KLEIST, EN TRAD. D’E. MARTÍNEZ FERRANDO 116<br />
del mateix Goethe— i en la reacció posterior del príncep de les lletres alemanyes: «L’autor<br />
de Wilhelm Meister va dir aleshores, amb un cert to despectiu, que Kleist escrivia per a<br />
un teatre de l’esdevenidor, o, més clar, per a un teatre que no arribaria mai». (Martínez<br />
Ferrando 1921: 7)<br />
Després de relatar aquest episodi, Martínez Ferrando fa referència molt breument a<br />
algunes de les obres més celebrades de Kleist, i emprèn el comentari de les característiques<br />
particulars del Miquel Kohlhaas. Ara només ens referirem a les observacions que el traductor<br />
dedica a la filiació estètico-ideològica de l’obra; les qüestions relatives a l’estil, les tractarem<br />
més endavant en parlar de la traducció. Martínez Ferrando (1921: 8) comença evocant<br />
l’episodi històric en què es basa el Kohlhaas: «L’argument sembla extret d’un episodi del<br />
segle xVi, perdut en les cròniques alemanyes fins que Kleist l’estudià amorosament». Tot<br />
seguit destaca el tractament realista i distanciat a què Kleist sotmet el material, recolzant-se<br />
en la cita de Taillandier més amunt esmentada, però aleshores objecta el següent:<br />
Potser la frase esmentada sigui, en efecte, la intervenció més directa de Kleist en la seva<br />
narració, però, no obstant, a pesar que l’obra segueix un desenrotllament lògic i raonat<br />
fins poc abans de l’acabament, tota ella traspua l’esperit exaltat, demoníac, del poeta…<br />
(Martínez Ferrando 1921: 9)<br />
Finalment el traductor recrimina a Kleist la presència d’elements no realistes, tot referint-<br />
se al final de l’obra:<br />
En efecte, les darreres pàgines de la novel·la decauen visiblement amb l’aparició<br />
d’un personatge fantàstic —una gitana— el misteri de la qual produeix un contrast<br />
desagradable amb el realisme que caracteritza l’obra. (Martínez Ferrando 1921: 9)<br />
Martínez Ferrando retreu a Kleist bàsicament la manca de «coherència estètica», i<br />
sobretot el recurs al meravellós:<br />
El rol de la gitana, doncs, en mig del realisme envoltant, és absurd, i, per tant, desproveït<br />
de tacte literari. […] Aquest amor a les coses meravelloses ha estat sempre un dels més<br />
grans defectes de Kleist… (Martínez Ferrando 1921: 9)<br />
A tall de resum, doncs, cal concloure que la imatge de Kleist transmesa per Martínez<br />
Ferrando en el seu pròleg és la d’un autor vinculat al romanticisme de primera hora, l’obra<br />
del qual, que en general cal qualificar de valuosa, presenta alguns excessos i incoherències<br />
artístiques atribuïbles al caràcter desequilibrat de l’autor; en aquest sentit, Martínez<br />
Ferrando oposa implícitament Kleist, com fa bona part de la historiografia alemanya<br />
tradicional, al Goethe auri, clàssic i equilibrat. La interpretació del traductor valencià s’adiu<br />
amb la imatge canònica tradicional que es té de l’autor en l’àmbit germànic i s’allunya<br />
ANUARI <strong>TRILCAT</strong> [ISSN 2014-4644] 2 · 2012 [105–131]