FONT número 11 - Ajuntament de Vila-real
FONT número 11 - Ajuntament de Vila-real
FONT número 11 - Ajuntament de Vila-real
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
68<br />
Dels altres noms <strong>de</strong>l riu Millars<br />
pònims, el valencià Jerónimo Muñoz accepta com a Millas el Millars actual i el Palància<br />
com a Turulis.<br />
Al voltant <strong>de</strong> 1606, Jodocus Houdus manté el <strong>de</strong> Millars en la seua cartografi a,<br />
però al Palància l’anomena Turulis, retornant a la sincronia <strong>de</strong> Ptolemeu. És més sorprenent<br />
que Giacomo Cantells pràcticament acabant el segle XVII torna a reconéixer el<br />
nostre Millars com a l’Idubeda.<br />
Possiblement un <strong>de</strong>ls primers en anomenar-lo riu Millares fou Jean Beaurain fi ns<br />
a 1760 i el molt conegut cartògraf Tomàs Lopez fi ns a la meitat <strong>de</strong>l segle XVIII l’anomena<br />
riu Mijares. El riu Mijares segons Miguel Cortés i López que va perdre l’antic nom<br />
d’Idubeda per Millas, <strong>de</strong>sprés Millares i fi nalment el <strong>de</strong> Mijares perquè va existir un<br />
poblet <strong>de</strong> moros a la seua ribera amb aquest nom i <strong>de</strong>l qual avui tan sols queda una torre<br />
<strong>de</strong>struïda que encara s’anomena així.<br />
Amb aquesta aportació <strong>de</strong>ixaria <strong>de</strong> tindre valor l’accepció <strong>de</strong> P. Diago que manifesta<br />
que el nom <strong>de</strong> Mijares provenia <strong>de</strong> la paraula mill (en castellà mijo) que en llatí es<br />
<strong>de</strong>ia milium, una planta <strong>de</strong> la família <strong>de</strong> les gramínies, que a la pràctica es cultiva per la<br />
seu carència <strong>de</strong> gluten a la dietètica i que, en general, es consi<strong>de</strong>ra silvestre i serveix <strong>de</strong><br />
brossa per al bestiar i <strong>de</strong> menjar per als pardalets que s’alimenten <strong>de</strong> les llavors que hi ha<br />
a les espigues. No consi<strong>de</strong>re lògic el fet que en el riu Millars la rama<strong>de</strong>ria s’alimentara<br />
d’aquesta gramínia, ja que és més <strong>de</strong> conreus <strong>de</strong> secà i <strong>de</strong> poca aigua. D’altra banda, en<br />
aquells temps, el curs natural <strong>de</strong>l riu no <strong>de</strong>ixaria molt <strong>de</strong> lloc i caldria tindre en compte les<br />
crescu<strong>de</strong>s naturals i altres accions fl uvials avui molt regula<strong>de</strong>s per preses, assuts, pantans<br />
i aprofi taments <strong>de</strong> regs. També caldria aclarir que aquesta planta, el mill, té diverses varietats<br />
botàniques anomena<strong>de</strong>s oryzopsis multifl ora, milium multifl orum o milium effusum<br />
que s’adapten més a les zones <strong>de</strong>l sud i <strong>de</strong> l’est <strong>de</strong> la península. Però a vega<strong>de</strong>s sorgeixen<br />
sorpreses perquè una varietat d’aquest mill, segons el botànic anglés John Sibthorp (1758-<br />
1796) anomenada panicum cruciforme és una varietat espontània a Sogorb. Lògicament<br />
seria més encertat que el riu Palància assolira aquesta <strong>de</strong>rivació <strong>de</strong> la seua natural gramínia<br />
que no pas el Millars.<br />
Ara bé, en el Novísimo Diccionario <strong>de</strong> la Lengua Castellana publicat per l’Acadèmia<br />
Espanyola i editat per la llibreria Garnier Hermanos, París 1884, po<strong>de</strong>m trobar<br />
paraules que van <strong>de</strong>spertar la meua curiositat:<br />
“Millar: En las <strong>de</strong>hesas es el espacio <strong>de</strong> terreno en que se pue<strong>de</strong>n mantener mil<br />
ovejas o dos hatos <strong>de</strong> ganados.<br />
Mijero o Millero: Poste o columna que señala o fi ja en los caminos la distancia <strong>de</strong><br />
cada milla. (antiguamente) Corta distancia, poco terreno”.<br />
L’accepció en castellà <strong>de</strong> millar en l’esmentat diccionari torna a fomentar per la<br />
seua similitud la <strong>real</strong>itat <strong>de</strong> la rama<strong>de</strong>ria ovina al seu voltant i consi<strong>de</strong>re aquesta la <strong>de</strong><br />
major força: la <strong>de</strong> mijero o millero com a lloc estret i <strong>de</strong> xicotet conreu es pot acceptar a