FONT número 11 - Ajuntament de Vila-real
FONT número 11 - Ajuntament de Vila-real
FONT número 11 - Ajuntament de Vila-real
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
62<br />
Dels altres noms <strong>de</strong>l riu Millars<br />
importants i en general <strong>de</strong> tot el Mediterrani en allò que els grecs anomenaven oikouméne<br />
(οικουμενη), que no era més que el món conegut per ells.<br />
És amb la conquesta romana quan darrere <strong>de</strong> l’exèrcit entren els homes <strong>de</strong> lletres<br />
d’aquells temps i comença <strong>de</strong> forma gradual un millor coneixement <strong>de</strong> la <strong>real</strong>itat <strong>de</strong> la<br />
península.<br />
Podríem consi<strong>de</strong>rar a Polibi com el primer investigador que arriba a la Meseta, per<br />
la conquesta <strong>de</strong> Numància pels romans. Altres com Asclepía<strong>de</strong>s <strong>de</strong> Mirlea, Artemidor<br />
i Posidoni feren importants aportacions <strong>de</strong> les quals s’aprofi taria Estrabó, a banda que<br />
també aquest aportara a nivell personal anotacions rellevants. Encara que el testimoni més<br />
antic parlant d’Hispània va ser Ruf Fest Aviè en la seua Ora Marítima, traducció que va<br />
fer <strong>de</strong>l grec Eutimenes <strong>de</strong> Massàlia al llatí i en vers, obra també coneguda com el periple<br />
massaliota, que ja portava anotacions <strong>de</strong> l’historiador grec Èfor i també anotacions pròpies<br />
d’ell. Segons Adolf Schulten aquest escrit d’Aviè podria ser <strong>de</strong>ls voltants <strong>de</strong>l 500 a. <strong>de</strong> C.<br />
El primer nom que sorgeix històricament és Idubeda. Aquest nom presenta una<br />
dualitat geogràfi ca: una orogràfi ca i l’altra fl uvial; és a dir, les muntanyes Idubeda i el riu<br />
Idubeda.<br />
Primerament tractarem <strong>de</strong> l’orogràfi ca perquè ens portarà <strong>de</strong> forma més estructural<br />
a l’anàlisi d’aquesta <strong>real</strong>itat.<br />
Segons Estrabó en la seua Geographika (III-4, 10-15) en el seu inici <strong>de</strong>scriptiu<br />
<strong>de</strong> la Celtibèria repleguem les següents paraules traduï<strong>de</strong>s a la nostra llengua: “Entre els<br />
Pirineus i la Idubeda hi està l’Ebre, és paral·lel a les dues esmenta<strong>de</strong>s serres i recull les<br />
seues aigües <strong>de</strong>ls rius que baixen d’allí i també per altres aigües. En el riu Ebre està la<br />
ciutat <strong>de</strong> Caesaraugusta i la colònia <strong>de</strong> Celsa, que té entrada per un pont <strong>de</strong> pedra. Aquest<br />
país és habitat per…”.<br />
A primer colp <strong>de</strong> vista <strong>de</strong>duïm que per a Estrabó les muntanyes Idubeda és el que<br />
avui i<strong>de</strong>ntifi quem com a totes les serrala<strong>de</strong>s que conformen el sistema orogràfi c anomenat<br />
Ibèric. Per a nosaltres és un repte po<strong>de</strong>r <strong>de</strong>terminar geogràfi cament <strong>de</strong>s d’on i fi ns<br />
on arriba Idubeda. Si per a Estrabó és un costat muntanyós <strong>de</strong> l’Ebre, hi ha autors que<br />
manifesten que va <strong>de</strong>s <strong>de</strong> Los Montes <strong>de</strong> Oca (al nord <strong>de</strong> Burgos) fi ns als confi naments<br />
mediterranis <strong>de</strong>l massís <strong>de</strong> Terol. Altres accepten <strong>de</strong>s <strong>de</strong> la serra <strong>de</strong> la Demanda fi ns a<br />
les nostres i properes serres d’Espadà, Javalambre i Gúdar. La serra <strong>de</strong> la Demanda com<br />
Los Montes <strong>de</strong> Oca es po<strong>de</strong>n acceptar perquè el mateix Estrabó manifesta que Idubeda<br />
va pel nord <strong>de</strong> la Celtibèria, passant pels turmogis situats en aquestes serres esmenta<strong>de</strong>s<br />
i és més aclaridor dir que també passa pel territori <strong>de</strong>ls berons situats a la dreta <strong>de</strong> l’Ebre<br />
a La Rioja. Vull aclarir que els berons mantenien i compartien amb els pelèndons tota<br />
aquesta orografi a <strong>de</strong>s <strong>de</strong> Picos <strong>de</strong> Urbión fi ns al Moncayo, avui entre Sòria i La Rioja. Per<br />
tant aquest extrem d’Idubeda queda perfectament situat. A més a més, el controvertit pare<br />
Mariana diu que aquest mont Idubeda fa que el riu Ebre no se’n vaja cap a ponent, com ho<br />
fan els altres rius més famosos.