FONT número 11 - Ajuntament de Vila-real
FONT número 11 - Ajuntament de Vila-real
FONT número 11 - Ajuntament de Vila-real
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Vicent Gil Vicent<br />
El pla <strong>de</strong> l’Hospital (1440) era un altre espai al marge <strong>de</strong>l nucli urbà. A més <strong>de</strong>l<br />
mur, el barranc <strong>de</strong> Santa Llúcia aïllava l’hospital, fundat per Pere Dahera el 17 d’abril <strong>de</strong><br />
1275 50 . Tal com Eiximenis aconsellara: “hespitals, llocs <strong>de</strong> llebrosos, bor<strong>de</strong>lls e tafureries<br />
e escorriments <strong>de</strong> clavegueres <strong>de</strong>uen estar a la part contraria d’aquell vent qui més s’usa<br />
en la ciutat”.<br />
Més enllà <strong>de</strong> l’església, més enllà <strong>de</strong>ls furs i <strong>de</strong> les normes, <strong>de</strong> les magistratures<br />
i càrrecs, <strong>de</strong> les comunitats gremials i ètniques, la vila era un espai protector i produïa<br />
un ordre que es va mostrar molt efi caç a l’hora <strong>de</strong> generar i<strong>de</strong>ntitats i sentiments <strong>de</strong><br />
pertinença en els seus habitants. La vila havia <strong>de</strong> lliurar més que fe i que dret. Havia <strong>de</strong><br />
confi gurar una representació simbòlica <strong>de</strong> si mateixa en què els homes projectaren les seues<br />
il·lusions, els seus somnis i els seus <strong>de</strong>sitjos <strong>de</strong> futur, els seus anhels <strong>de</strong> seguretat i <strong>de</strong><br />
po<strong>de</strong>r. Això fa que el paisatge urbà estiga ple <strong>de</strong> fi tes, que s’utilitzen no sols com a punts<br />
<strong>de</strong> referència per orientar-se, ans també com a expressió <strong>de</strong> la simbologia <strong>de</strong>l món medieval.<br />
Els pous, l’abeurador, la taverna, el forn, els hostals signifi caven relació i conversa<br />
veïnal; els peirons <strong>de</strong> les creus <strong>de</strong> terme, símbols <strong>de</strong> la protecció divina necessària a l’inici<br />
o fi <strong>de</strong>l viatge. En temps <strong>de</strong> guerra s’arribava a tapiar els portals, que obrien la vila, i entre<br />
1386 i 1487 tothom coneixia la protecció que oferia cadascuna <strong>de</strong> les setze fi tes (torres,<br />
vall, ponts trencats, portals tapiats, cossers i el <strong>de</strong> la porta caladiça, mur reforçat) d’una<br />
vila “forta y ben bastida”, com la dibuixava al marge <strong>de</strong> les seues escriptures públiques i<br />
a les cobertes <strong>de</strong>ls seus protocols Guillem Cortes 51<br />
Aquesta simbologia era tant més necessària en un univers, com el medieval, en<br />
el qual totes les <strong>real</strong>itats naturals invocaven sempre una dimensió i<strong>de</strong>al i sagrada. En<br />
aquest sentit, <strong>Vila</strong>-<strong>real</strong> era també una garantia <strong>de</strong> futur, una forma <strong>de</strong> dominar el temps.<br />
Els homes, molt menys duradors, tenien com a funció principal encarnar aquests símbols,<br />
prendre’ls vius i efi caços, recordar-los i mantenir-los als espais públics urbans d’una vila<br />
que ens ha <strong>de</strong> pervenir.<br />
Màquina <strong>de</strong> guerra, 1364. Arxiu Municipal <strong>de</strong> <strong>Vila</strong>-<strong>real</strong>,<br />
Claveria, 207 /1364-1365), cobertes en pergamí<br />
43