Matinals. Quaderns d'història local. Col·lecció: Núm - Malgrat de Mar
Matinals. Quaderns d'història local. Col·lecció: Núm - Malgrat de Mar
Matinals. Quaderns d'història local. Col·lecció: Núm - Malgrat de Mar
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
MATINALS<br />
Lluís Tomàs Romo<br />
Lluís Tomàs va néixer el 13 <strong>de</strong> <strong>de</strong>sembre <strong>de</strong> 1914 a Puigcerdà. Va venir a viure a<br />
<strong>Malgrat</strong> l’any 1946, <strong>de</strong>sprés d’haver passat prop <strong>de</strong> set anys a diverses presons, la darrera <strong>de</strong><br />
les quals va ser la <strong>de</strong> Girona. Es va casar l’any 1954 amb Teresa Cordón Pou. Tot i no ser fill<br />
<strong>de</strong> la nostra població, ens ha semblat oportú donar a conèixer part <strong>de</strong>l seu relat biogràfic, en<br />
concret l’apartat que fa referència als durs moments <strong>de</strong> tancament a la presó. El seu relat és colpidor<br />
i ens permet, en primera persona, conèixer la seva pròpia història, que no <strong>de</strong>slliga <strong>de</strong> la<br />
situació política internacional <strong>de</strong>l moment en què viu. El que reproduïm explica com una persona<br />
viu el propi procés “judicial”, i com manté la dignitat i el convenciment <strong>de</strong> la seva innocència.<br />
Encara avui, tal i com ens comenten els seus familiars, “no consta la causa ni el <strong>de</strong>lito”<br />
pel que fou con<strong>de</strong>mnat.<br />
Fragment <strong>de</strong>l “Diari <strong>de</strong> presó”<br />
30-7-1943<br />
Avui haig <strong>de</strong> comparèixer davant el consell<br />
<strong>de</strong> guerra que ha <strong>de</strong> jutjar-me per la meva actuació<br />
política durant l’aixecament militar provocat pels<br />
feixistes el 18 <strong>de</strong> juliol <strong>de</strong> l’any 1936.<br />
Estic força tranquil. Tinc els nervis molt templats<br />
i estic serè malgrat que estic convençut que<br />
m’espera travessar un mal tràngol. Tinc el ple convenciment<br />
que el consell <strong>de</strong> guerra davant el qual<br />
compareixeré, és una punyetera farsa i que la meva<br />
sentència ja fa dies que està <strong>de</strong>cidida. Tinc la<br />
impressió absoluta que la <strong>de</strong>cisió presa és la <strong>de</strong> con<strong>de</strong>mnar-me<br />
a mort puix que en el curs <strong>de</strong>ls anys que<br />
estic esperant per passar aquesta prova he rebut<br />
notícies contun<strong>de</strong>nts que el <strong>de</strong>sig <strong>de</strong> les autoritats<br />
<strong>de</strong>l poble on havia residit, és que sigui castigat amb<br />
la màxima pena, car així reitera<strong>de</strong>s vega<strong>de</strong>s em<br />
consta que ho han manifestat.<br />
Lluís Tomàs Romo l’any 1996<br />
Recordo molt bé les paraules que varen dirigir-me<br />
en el curs <strong>de</strong> l’interrogatori que em feren<br />
l’any 1939 a la caserna <strong>de</strong> la guàrdia civil, que d’una manera inequívoca van dir-me que d’aquesta<br />
no m’escaparia. Aleshores així també ho creia jo. Per aquest motiu uns instants abans<br />
d’ésser conduït a la presó <strong>de</strong> Girona en acomiadar-me <strong>de</strong> la meva mare i <strong>de</strong> la meva nòvia, vaig<br />
besar-les amb ple convenciment que aquell seria l’últim petó que <strong>de</strong> mi rebrien i amb aquest<br />
pressentiment a la presó hi he viscut aquests últims anys.<br />
57<br />
Vicens Tomàs