Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
66<br />
<strong>Maite</strong> <strong>Montagut</strong> <strong>–</strong> <strong>Sebastià</strong> <strong>Sarasa</strong><br />
sos a la lògica del sistema d’explotació capitalista (Poulantzas, 1973;<br />
Offe, 1990), de manera que acaben convertint-se en mers gestors del<br />
conflicte de classes.<br />
Aquests factors, però, són jutjats molt contradictoris (Offe, 1990;<br />
Habermas, 1984; Gough, 1982) ja que han de conjuminar les exigències<br />
de legitimació mitjançant la millora del benestar de les persones,<br />
és a dir, augmentant salaris i prestacions socials, amb la<br />
necessitat de mantenir l’acumulació privada de capital i el domini<br />
de la classe capitalista. Aquesta contradicció és tan irresoluble que<br />
la crisi de l’estat és inevitable. L’augment de la despesa social necessària<br />
per mantenir la legitimitat del sistema capitalista troba el<br />
seu límit en la necessitat d’acumulació i aboca l’estat cap a una crisi<br />
fiscal sense remei (O’Connor, 1981).<br />
Del que hem vist fins ací, podem constatar que en el debat teòric<br />
sobre el paper de les classes socials és present l’interrogant de fins<br />
a quin punt l’acció de classe pot alterar l’estructura més pregona<br />
de l’ordre social. El vell desacord entre el determinisme de les teories<br />
estructuralistes i funcionalistes, per una banda, i el «voluntarisme»<br />
de les teories fenomenològiques i de l’acció social, per l’altra, es<br />
reflecteix en certa manera en les últimes teories sobre les relacions<br />
entre política social i política econòmica. Les teories de l’estat del<br />
benestar fonamentades en la lluita de classes han incorporat recentment<br />
la noció de «desmercantilització» dels treballadors com a instrument<br />
conceptual. Segons Esping-Andersen (1990), la força política<br />
que la classe treballadora té a cada país és perceptible pel nivell<br />
de necessitats que els seus membres tenen cobert per procediments<br />
aliens al mercat. El grau en què aquesta «desmercantilització» és<br />
present en una societat és un indicador de llibertat i autonomia dels<br />
treballadors a l’hora de vendre la seva força de treball i, per tant, un<br />
èxit polític al seu favor. Dels treballs d’Offe (1990), però, es dedueix<br />
que el desenvolupament de les polítiques socials no és sinó un aspecte<br />
més de la mercantilització creixent de les societats capitalistes.<br />
Per aquesta raó, és dubtós que puguin ser interpretades com<br />
un avenç de la classe treballadora (Adelantado, 1994). En certa<br />
manera, aquest debat té similituds amb l’existent entre els teòrics<br />
de la modernització sobre les idees de «ciutadania» i «drets socials».<br />
Els drets socials poden ser interpretats com una conquesta del pluralisme<br />
democràtic que és, també, positiu per a la integració social<br />
(Marshall, 1950); o com a font de poder per a la classe treballadora,<br />
pel fet que li garanteix unes oportunitats de vida que no són determinades<br />
exclusivament per la situació en el mercat, raó per la qual<br />
contribueix a exacerbar el conflicte més que no pas a la integració<br />
(Golthorpe, 1980). Ben mirat, la desmercantilització d’Esping-Andersen