l'Escala recorda... Josep Vicens Xaxu”.
l'Escala recorda... Josep Vicens Xaxu”.
l'Escala recorda... Josep Vicens Xaxu”.
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
L’ESCALA RECORDA...<br />
<strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> i Juli,<br />
l’Avi Xaxu<br />
(1870-1956)
L’ESCALA RECORDA...<br />
<strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> i Juli, l’ (1870-1956)<br />
Després de molts anys d’espera i d’il·lusió, finalment veu la llum el primer<br />
disc d’una col·lecció que, amb el títol de L’Escala <strong>recorda</strong>..., servirà per homenatjar<br />
i rememorar l’obra sardanista dels diferents compositors escalencs.<br />
S’han abocat molts esforços en aquest projecte, però la recompensa i el<br />
fruit valen la pena, i més si tenim en compte que serà un dels llegats de l’Escala<br />
Ciutat Pubilla de la Sardana 2010.<br />
Aquest primer volum és dedicat íntegrament a un dels compositors més populars<br />
de la vila de l’Escala, en <strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> i Juli, entranyablement <strong>recorda</strong>t<br />
com l’Avi Xaxu, del qual el 2010 es compliren els 140 anys del seu naixement<br />
i enguany, 2011, els 55 anys del seu traspàs. Un enregistrament que recull<br />
15 exemples de l’abundosa i, en major part, desconeguda obra sardanista del<br />
mestre <strong>Vicens</strong>, la qual tingué els seus diferents períodes (inici, assoliment<br />
d’estil, maduresa i consolidació, i fase final) i esperem que aquesta recopilació<br />
en sigui un fidel exemple.<br />
Gràcies a tots aquells que han col·laborat en l’edició d’aquest cd (familiars,<br />
administracions i entitats), però, en especial, a en Vicenç Urpí (epd) i l’Alfons<br />
Chavarre, de Barcelona, i a l’Àngel Capdeferro, de Roda de Ter.<br />
Des de l’entitat que represento, desitgem que sigui del vostre agrat i, com a totes<br />
les audicions de sardanes en les quals es toca una sardana seva, no podem<br />
dir res més que: Visca el Xaxu!<br />
Jordi Gallegos i Córdoba<br />
President<br />
Agrupació Sardanista Avi Xaxu
Parlar de <strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> i Juli, el Xaxu, és parlar d’un<br />
dels escalencs més il·lustres i coneguts de la vila<br />
de l’Escala. Malgrat que la seva professió fou la<br />
de barber, destacà com a músic i, especialment, com<br />
a compositor de sardanes, algunes de les quals, com<br />
Bona Festa, han traspassat amb escreix els límits locals<br />
i provincials i han estat interpretades en indrets<br />
tan llunyans com Atenes o Sydney (Austràlia).<br />
Com a bon escalenc, <strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> Xaxu ha estat homenatjat<br />
en diverses ocasions: en la inauguració del<br />
carrer que se li dedicà al nucli antic (maig de 1968),<br />
en l’edició d’un opuscle i un LP monogràfic de la seva<br />
obra (abril de 1978), durant el VI Aplec de la sardana<br />
(1981), i amb motiu del 50è aniversari de la seva<br />
mort i l’edició d’un Full d’Història Local (2006 i gener<br />
de 2007).<br />
Durant un any (abril 2010 – abril 2011), l’Escala ha<br />
ostentat el títol de 50a Ciutat Pubilla de la Sardana<br />
i no podíem desaprofitar l’ocasió per retre un nou<br />
homenatge a un dels seus més insignes compositors,<br />
de caràcter obert i senzill, com són els escalencs i les<br />
escalenques.<br />
Estanislau Puig i Artigas<br />
Alcalde de l’Escala<br />
Amb aquest disc de la cobla La Principal de<br />
l’Escala fem un especial homenatge a la figura<br />
de <strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> Juli, Xaxu, i a una de les parts<br />
més oblidades de la seva obra.<br />
Com a cobla volem agrair a totes aquelles persones<br />
que, audició rere audició, ens donen suport i ànims<br />
per continuar treballant i poder assolir fites tan importants<br />
com aquest enregistrament. Especialment<br />
a les nostres famílies, amics, excompanys, agrupacions,<br />
escalencs i sardanistes que tot sovint participen<br />
de les nostres interpretacions. Sense vosaltres<br />
aquest treball no hauria estat possible. Especialment<br />
volem dedicar aquest disc a l’Agustí d’Ullastret, que<br />
tot i no haver participat en l’enregistrament, ha estat<br />
una de les peces clau des de la recuperació de la cobla<br />
escalenca. També volem donar les gràcies a en Carles<br />
i en Toni per l’amabilitat a l’estudi.<br />
Aquest treball és el fruit de l’esforç de moltes persones<br />
que, amb paciència i dedicació, han estat capaces<br />
d’elaborar-lo.<br />
Esperem que us agradi.<br />
La Principal de l’Escala
JOSEP VICENS I JULI, l’Avi Xaxu (1870-1956)<br />
<strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> als 30 anys (cedida per Miquel Nicolau)<br />
<strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> i Juli, fill de Leandre <strong>Vicens</strong> i Maria Juli, nasqué a l’Escala el 14 de gener de 1870.<br />
Professionalment, fou barber i músic. El 1893 emmaridà amb Francesca Mornau i tingueren 3<br />
fills: <strong>Josep</strong>, Maria i Carme. Els primers 50 anys de vida els visqué a l’Escala, de 1921 a 1931<br />
residí a Malgrat de Mar i llavors es traslladà a Girona, on el sorprengué l’esclat de la guerra civil.<br />
Després d’un penós exili a França de gairebé 3 anys, retornà i passà els darrers anys de vida a<br />
l’Escala, on morí el 18 d’abril de 1956, als 86 anys edat, essent per sempre més estimat i <strong>recorda</strong>t<br />
com a Xaxu o l’Avi Xaxu.<br />
Essent infant, rebé lliçons de solfeig de l’escalenc Rossend Mercader i d’harmonia del mestre Antoni<br />
Agramont de Castelló d’Empúries, encara que la seva formació fou gairebé autodidacta. Tocà<br />
diferents instruments (tenora, flauta, flautí, contrabaix i fiscorn), tot i que fou un enamorat de<br />
la guitarra. En el seu bressol fou membre i director de les cobles L’Aliança (de 1891 a 1901) i La<br />
Principal de l’Escala (de 1906 a 1918), però també fou cofundador, capdavanter o integrant de<br />
formacions com La Principal de la Bisbal, La Principal de Calella, La Principal de Tordera, la Cobla<br />
Xaxu o La Principal de Girona.
<strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> amb la seva guitarra (cedida per la família Astor-<strong>Vicens</strong>)<br />
<strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> desenvolupà la faceta de professor de música, director de corals o compositor d’altres gèneres musicals,<br />
com obres religioses (avemaries, oficis o himnes), obres escèniques, obres per a cobla, caramelles, obres<br />
corals i d’orfeó, sardanes corals, obres de concert (simfonies i peces d’instrument solista), serenates, melodies,<br />
marxes de cercavila i ballables (ranxeres, jotes, foxs, pasdobles, rigodons, valsos o rumbes).<br />
Això no obstant, on destacà més fou en la composició de sardanes, de les quals se’n compten més de 400, algunes<br />
d’elles revesses i una quinzena de molt conegudes. S’inicià en la composició als 15 anys amb la sardana La<br />
filosa i es consagrà com a mestre compositor als 18, amb El cant del pastoret, però la seva producció musical es<br />
pot dividir en diferents etapes en les quals <strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> s’inicià, desenvolupà, madurà i consolidà el seu propi<br />
estil, sempre fresc i proper al poble.<br />
Biografia i textos: Jordi Gallegos, historiador
Inici i tempteig<br />
(l’Escala, 1885-1920)<br />
Aires de ma terra. Una de les primerenques sardanes<br />
d’un adolescent <strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> que, amb 17 anys,<br />
engipona una melodia popular, la de la coneguda cançó<br />
empordanesa La Pepa Galan, marcant el preludi d’una<br />
sardana de 1888, El cant del pastoret, que li valdrà el<br />
títol de mestre compositor.<br />
Records del Canigó. Fou estrenada el 1906 i enregistrada<br />
el 1909 per la cobla Unión Casanense en un disc<br />
de pedra de la casa Zonophone. Mercès a una partitura<br />
de piano de 1908 s’ha pogut recuperar aquesta sardana<br />
d’aires bosquetans i muntanyencs que respira a Xaxu.<br />
Buscant promès. Una composició, amb curiosos<br />
passatges de flabiol i tabalet (tamborí), que encamina<br />
cap a l’estil de sardanes del mestre <strong>Vicens</strong>. Estrenada el<br />
1910, aquell mateix any fou enregistrada per La Principal<br />
de Peralada en un disc de pedra de la casa Odeón.<br />
Serra avall. Una de les sardanes que el propi <strong>Josep</strong><br />
<strong>Vicens</strong> preferia i que defuig de llur estil propi, el qual<br />
es consolidarà a Malgrat de Mar. Enregistrada per la<br />
cobla Els Montgrins en un disc de pedra de la casa<br />
Odeón, s’estrenà l’any 1918.<br />
Desenvolupament i consolidació<br />
(Malgrat, 1921-1931)<br />
La Parra d’en Pàtria. Establert a Malgrat, el Xaxu<br />
féu noves amistats, amb les quals es reunia en<br />
aquesta barraca de vinya per fer xeflis i passar bones<br />
estones. Fou estrenada per La Principal de Peralada el<br />
divendres 15 d’agost de 1924, durant el segon dia de<br />
la festa major d’estiu de Malgrat.<br />
Endevina, endevineta [revessa] (1927). Entre<br />
l’obra del mestre <strong>Vicens</strong> també hi ha, en una reduïda<br />
proporció, la presència de les revesses, que ascendeixen<br />
a una dotzena i que, generalment, foren obres<br />
demanades per algun concurs. Sabríeu endevinar a<br />
quant tira aquesta?<br />
Cants de joventut. Abans de traslladar el domicili<br />
a Girona, el 1930 el Xaxu assistí al 10è aniversari de<br />
la recuperació del cor La Barretina, dirigit pel seu fill, a<br />
qui dedicà aquesta peça, de les darreres fetes a Malgrat<br />
i que s’estrenà a l’inici de 1931.
Maduresa de l’estil<br />
(Girona, 1931-1936)<br />
Els Dansaires del Putxet. Estrenada per la cobla Girona<br />
a la Rambla de la ciutat immortal el diumenge 20<br />
de març de 1932, aquesta alegre i airosa composició<br />
és dedicada als sardanistes d’aquest nucli del districte<br />
de Sarrià-St.Gervasi de Barcelona.<br />
Mirant l’aimada. Popularitzada en versió coral, podria<br />
qualificar-se com a sardana de caramelles, com evidencia<br />
la lletra de la peça. Una sentida melodia en els curts i una<br />
declaració d’amor amb petons en els llargs, tal com ens<br />
n’ofereix aquesta versió per a cobla estrenada el 1934.<br />
La pubilla de Girona. El lletraferit malgratenc Lluís Garriga i<br />
Viadé també posà lletra a aquesta composició, que s’estrenà<br />
el 1935 i que té força i petja, és subtil, airosa i balladora, i té,<br />
com l’anterior exemple, el salt parat, fet que evidencia que<br />
no solament fou exclusiu de la Bona festa, com es creia.<br />
El parèntesi i l’exili<br />
(1936-1941)<br />
La barbàrie de la guerra civil afectà tot el país, però enfonsà<br />
<strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> en un estat d’hivernació pel que fa a<br />
la composició, que continuarà també durant l’exili que<br />
hagué d’emprendre el 1939 cap a França. A les acaballes<br />
de 1941, quan el seu retorn a l’Escala era segur, compongué<br />
La Font del Pi i Rosada, que foren estrenades l’any<br />
següent (1942) per la cobla La Principal de l’Escala.<br />
L’etapa final<br />
(l’Escala, 1942-1956)<br />
La Roca del Frare. Establert de bell nou a l’Escala, el<br />
seu bressol, <strong>Josep</strong> <strong>Vicens</strong> és envoltat de la seva gent,<br />
que l’ajudaren en la penúria. Tot i que la producció<br />
sardanista fou menys abundosa, aquesta sardana,<br />
estrenada el 1944 per La Principal de l’Escala, mostra<br />
la inspiració i la força de la musicalitat Xaxu.<br />
La Roca del Cargol. L’única sardana prou coneguda<br />
del mestre <strong>Vicens</strong> que figura en aquest treball. Estrenada<br />
a l’Escala el 1945 per La Principal de l’Escala i<br />
amb lletra de Lluís Garriga, és dedicada “Gentilment al<br />
bon amic <strong>Josep</strong> Masset”.<br />
Colla Ganxets Dansaires. L’obra sardanista del<br />
Xaxu es clou el 1953 amb Homenatge a la Vellesa,<br />
però durant els seus darrers anys compongué sardanes<br />
a petició, en gratitud a homenatges o per a amics,<br />
com aquesta peça, dedicada “a l’incomparable amic<br />
Vicenç Quílez” i a la seva colla i estrenada per la festa<br />
major de Reus el setembre de 1946.
Flabiol: Núria Casamort i Llos<br />
Tibles: Marc Hidalgo i Borrell<br />
Coral Puntí i Tortellà<br />
Tenores: Xavier Alsina i Lloret<br />
Judit Ferrer i Recasens<br />
Trompetes: Zoel Codolà i Duch<br />
Pau Costal i Fornells<br />
COBLA LA PRINCIPAL DE L’ESCALA<br />
Trombó: Joan Casals i Solés<br />
Fiscorns: Laia Miralbell i Estepa<br />
Caterina Gómez i Clapers<br />
Contrabaix: Alexa Ruscalleda i Vilà<br />
Direcció: Xavier Alsina i Lloret