Dossier educatiu - Museu d'Història de Catalunya
Dossier educatiu - Museu d'Història de Catalunya
Dossier educatiu - Museu d'Història de Catalunya
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Biblioteca Interior <strong>de</strong> la casa<br />
De l’esplendor a la crisi<br />
Al segle XIV la comunitat canonical entrà en una espiral <strong>de</strong><br />
<strong>de</strong>cadència que té el seu origen en la mala administració <strong>de</strong>ls<br />
béns <strong>de</strong>l monestir i <strong>de</strong>ls territoris que <strong>de</strong>penien d’aquest.<br />
Crisi i <strong>de</strong>saparició <strong>de</strong>l priorat<br />
Les contínues absències <strong>de</strong>l prior agreujaran la crisi i, fruit<br />
d’aquesta situació, l’arquebisbe prior Ènnec <strong>de</strong> Vallterra, l’any<br />
1387, va crear la figura <strong>de</strong>l sots-prior que residiria <strong>de</strong> manera<br />
obligatòria a la canònica i en ell recauria la reorganització tant<br />
<strong>de</strong> la canònica com <strong>de</strong> la baronia.<br />
Al segle XVI la comunitat agustiniana d’Escornalbou només tenia<br />
un canonge. Així, el 1574, l’arquebisbe <strong>de</strong> Tarragona, Gaspar<br />
Cervantes <strong>de</strong> Gaeta, va optar per la secularització <strong>de</strong>l monestir<br />
que permeté l’establiment d’una comunitat <strong>de</strong> pares franciscans<br />
recol·lectes l’any 1580. Un segle més tard, el 1686, els<br />
franciscans observants hi fun<strong>de</strong>n un seminari per a les missions<br />
americanes.<br />
La presència <strong>de</strong> pares franciscans a Escornalbou durà fins a<br />
l’exclaustració <strong>de</strong>l 1835, fruit <strong>de</strong>ls processos <strong>de</strong> <strong>de</strong>samortitzacions<br />
que emprengueren els governs <strong>de</strong> l’època.<br />
Home <strong>de</strong>l seu temps i amant d’Escornalbou<br />
Eduard Toda i Güell (1855-1941)<br />
Eduard Toda i Güell va néixer a Reus el 1855. Diplomàtic i escriptor,<br />
va ser coetani <strong>de</strong> l’arquitecte Antoni Gaudí i amic <strong>de</strong>l<br />
poeta Joaquim Bartrina, entre d’altres.<br />
Nebot <strong>de</strong>l periodista i polític Josep Güell i Merca<strong>de</strong>r, <strong>de</strong>s <strong>de</strong><br />
molt jove es va interessar pel monestir <strong>de</strong> Poblet, <strong>de</strong>l qual<br />
acabaria impulsant la restauració i n’escriuria, amb només<br />
quinze anys, Poblet. Datos y apuntes (1870).<br />
A Madrid va estudiar la carrera <strong>de</strong> dret i va establir una forta<br />
amistat amb el polític Víctor Balaguer. La influència d’E. Castelar<br />
farà que durant la Primera República, el 1873, ingressi com a<br />
agregat diplomàtic al Ministeri d’Estat. Així l’any 1876 va anar<br />
com a vicecònsol a Macau, Hong Kong i Xangai.<br />
L’any 1882 tornà a <strong>Catalunya</strong> i, <strong>de</strong> la mà <strong>de</strong> Víctor Balaguer,<br />
entrà en contacte amb els prohoms <strong>de</strong> la Renaixença. Des<br />
d’aleshores escriví en català i començà a col·laborar a les<br />
revistes La Ilustració Catalana i La Renaixença.<br />
El 1884 va anar com a cònsol a Egipte, on inicià un seguit<br />
d’excavacions a Tebes i reuní una col·lecció d’objectes egipcis<br />
que actualment es troba repartida entre el Museo Arqueológico<br />
<strong>de</strong> Madrid i el <strong>Museu</strong> Víctor Balaguer <strong>de</strong> Vilanova i la Geltrú. El<br />
1887 va ser <strong>de</strong>stinat a Càller i, aconsellat per Marià Aguiló,<br />
establí estrets lligams amb la ciutat <strong>de</strong> l’Alguer, on impulsà la<br />
investigació <strong>de</strong>l passat català d’aquest punt <strong>de</strong> l’illa <strong>de</strong> Sar<strong>de</strong>nya.<br />
Entre els anys 1889 i 1896 va ser cònsol a Hèlsinki i a Le<br />
Havre i al 1898 va actuar a París com a secretari <strong>de</strong> la comissió<br />
espanyola encarregada <strong>de</strong> negociar la pau amb els Estats<br />
Units.<br />
Instal·lat a Londres, <strong>de</strong>sprés d’haver <strong>de</strong>ixat l’activitat consular,<br />
es <strong>de</strong>dicà als negocis privats que li permeteren acumular una<br />
fortuna consi<strong>de</strong>rable com a representant <strong>de</strong> les navilieres Soto<br />
i Aznar.<br />
El seu retorn a <strong>Catalunya</strong> es produí l’any 1918 i s’instal·là a<br />
l’antic monestir d’Escornalbou, que havia adquirit el 1911 i<br />
restaurat totalment, sota el criteri <strong>de</strong> la seva mare, Francesca<br />
Güell i Merca<strong>de</strong>r. La restauració no va tornar l’edifici al seu<br />
estat original, sinó que s’aprofità el que en quedava per bastirhi<br />
una residència <strong>de</strong> caire senyorial.<br />
Eduard Toda va establir una gran biblioteca, amb més <strong>de</strong><br />
60.000 volums, que convertí en <strong>de</strong>spatx d’estudi sobre la<br />
història d’Escornalbou i per on passaren les personalitats<br />
catalanes més importants <strong>de</strong>l moment.