Descarrega en PDF - Valors.org
Descarrega en PDF - Valors.org
Descarrega en PDF - Valors.org
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
30valors<br />
per acabar...<br />
SABIES QUE...<br />
abans durant el dinar de Nadal els infants recitav<strong>en</strong><br />
poemes que havi<strong>en</strong> escrit ells mateixos?<br />
Ales portes de la gran festa nadal<strong>en</strong>ca era de rigor que<br />
els infants escrivissin una felicitació <strong>en</strong> vers. Ho<br />
podi<strong>en</strong> fer a casa, però normalm<strong>en</strong>t era l’escola el taller<br />
on es fabricava el breu producte literari. La mestra o el mestre<br />
proporcionava uns fulls de paper de carta, anom<strong>en</strong>ats dècimes,<br />
amb uns inefables dibuixos al·legòrics <strong>en</strong> color que constituï<strong>en</strong><br />
tot un poema visual: angelets voltats de flors, estels amb cua<br />
policromada, conillets, campanetes, ferradures brillants, etc.<br />
En el trosset de paper que quedava lliure de tant florim<strong>en</strong>t,<br />
els nois i les noies havi<strong>en</strong> d’escriure, amb la millor lletra de què<br />
fossin capaços, un vers. Amb el candor propi i la ing<strong>en</strong>uïtat de<br />
l’edat, els petits havi<strong>en</strong> de comunicar als seus pares el goig<br />
que s<strong>en</strong>ti<strong>en</strong> de poder desitjar-los un feliç Nadal. El professor<br />
solia posar el títol, solia marcar el número d’estrofes i solia<br />
t<strong>en</strong>ir mà esquerra perquè al noi o noia li vingués la inspiració.<br />
L’infant acostumava a lliurar-la als seus prog<strong>en</strong>itors la vigília<br />
o el mateix dia de Nadal, poc abans d’<strong>en</strong>taular-se pel gran dinar.<br />
L’hora de les postres era la indicada per recitar de memòria<br />
la dècima. Si la criatura era molt petita, s’<strong>en</strong>filava, igual que es<br />
fa ara, dalt d’una cadira.<br />
PETITES COSES PER CANVIAR EL MÓN<br />
Treballar desinteressadam<strong>en</strong>t<br />
L<br />
i demano a un vell amic, coneixedor<br />
com pocs del món<br />
de la petita pantalla, si tindria<br />
cap inconv<strong>en</strong>i<strong>en</strong>t per a v<strong>en</strong>ir a fer una<br />
xerrada a l’escola, explicant la a seva<br />
vida i miracles. Estic segur que meravellarà<br />
els alumnes sempre àvids de<br />
conèixer les intrigues del món de la<br />
televisió. No se’m fa pregar g<strong>en</strong>s.<br />
Després d’emparaular dia i hora, li<br />
pregunto “com li puc agrair” el que<br />
<strong>en</strong>s vingui a fer la seva xerrada. És a<br />
dir: quins són els seus honoraris.<br />
“Res, home, res”, m’etziba abans de<br />
què jo acabi la frase. “Em s<strong>en</strong>tiré pl<strong>en</strong>am<strong>en</strong>t<br />
recomp<strong>en</strong>sat només parlant<br />
una estona amb g<strong>en</strong>t jove”. Tal com<br />
sona. El com<strong>en</strong>tari de l’amic, m’<strong>en</strong>cén<br />
la idea per a escriure l’article d’avui i em<br />
sotmet a una doble reflexió que us proposo<br />
tot seguit.<br />
Primer. Encara hi ha g<strong>en</strong>t que treballa<br />
desinteressadam<strong>en</strong>t per l’amor a l’art, <strong>en</strong><br />
aquest món materialista <strong>en</strong> el que <strong>en</strong>s<br />
movem. Encara hi ha g<strong>en</strong>t -per més que<br />
es digui el contrari- que no mira el rellotge<br />
i que espera cobrar els seus emolum<strong>en</strong>ts<br />
amb una moneda difer<strong>en</strong>t del diner. Que<br />
es mou <strong>en</strong> el terr<strong>en</strong>y del voluntariat i que<br />
destina als altres bona part del seu<br />
temps, del que té o –el més importantdel<br />
que és, a fi i efecte de col·laborar <strong>en</strong><br />
una causa justa.... per més que els “optimistes<br />
de sempre” <strong>en</strong>s vulguin <strong>en</strong>tabanar<br />
proclam<strong>en</strong>t arreu, per activa i per<br />
passiva, que estem <strong>en</strong> un món podrit on<br />
Amb el pas dels anys, hem comprovat que la feina de creació<br />
s’ha reduït a la mínima expressió. Els nois i noies acab<strong>en</strong> gairebé<br />
sempre amb el “bon Nadal” de complim<strong>en</strong>t, però abans<br />
han recitat un vers manllevat de poetes consagrats o no tan<br />
consagrats. El col·legi proposa el vers i el treballa a les aules,<br />
un poema per a cada nivell escolar. Una mateixa família pot haver<br />
s<strong>en</strong>tit allò de “No té una carteta?<br />
No té una postal?” tres i quatre<br />
vegades <strong>en</strong> pocs anys.<br />
Sort que els n<strong>en</strong>s i les n<strong>en</strong>es<br />
t<strong>en</strong><strong>en</strong> un valor <strong>en</strong> propietat: l’espontaneïtat.<br />
Les reaccions espontànies<br />
a l’hora de recitar tr<strong>en</strong>cav<strong>en</strong><br />
la formalitat de les dècimes i tr<strong>en</strong>qu<strong>en</strong><br />
avui la uniformitat dels poemes<br />
dirigits. NICOLAU GUANYABENS<br />
Una mare amb una filla<br />
a principis de segle<br />
ningú no es mou per res i que tot gira<br />
a l’<strong>en</strong>torn de la “pela”.<br />
I, segon. Encara hi ha g<strong>en</strong>t que considera<br />
no té preu poder explicar i com<strong>en</strong>tar<br />
la seva pròpia experiència professional<br />
a la g<strong>en</strong>eració que puja, de<br />
manera espontània i sincera. Perquè<br />
desitja honestam<strong>en</strong>t que el que fa amb<br />
tota la il·lusió, lluny de caure <strong>en</strong> el pou<br />
de l’oblit o del m<strong>en</strong>yspreu, tingui alguna<br />
trasc<strong>en</strong>dència.<br />
Capgiro el s<strong>en</strong>tit del títol de l’article.<br />
Tanmateix, <strong>en</strong> lloc de cobrar, els mestres<br />
potser hauríem de pagar per a poder<br />
realitzar una tasca cabdal <strong>en</strong> el món<br />
d’avui: educar els joves. Que no és<br />
tractar amb màquines, ni amb mercaderies,<br />
ni... amb estris d’oficina. I més<br />
si, amb la nostra tasca, hi gaudim de<br />
val<strong>en</strong>t! RAMON SALICRÚ<br />
VALORS