You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
era injusta per naturalesa. Que no<br />
podia tolerar que el fort abusés del<br />
feble. Que no suporto la prepotència<br />
o la hipocresia. I que davant tota<br />
injustícia, plegar-se de braços ens fa<br />
còmplices. És evident que la relació<br />
entre l’antic imperi hispànic i una Catalunya<br />
imperfecta i contradictòria,<br />
tot i que amb dret a existir, no hi ha<br />
color. No, no he renegat de la meva<br />
part espanyola, com tampoc no m’he<br />
esborrat del catolicisme (malgrat que<br />
n’hi ha per estar emprenyat). Sóc<br />
conscient que mantinc una identitat<br />
espanyola crítica i inconformista, no<br />
massa diferent de la que podia tenir<br />
un Vázquez Montalbán o un Serrat<br />
capaç d’exiliar-se perquè aquesta<br />
Espanya totalitària, la que ha acaparat<br />
la immensa majoria d’espanyols,<br />
li negava cantar en català al festival<br />
d’Eurovisión. És a dir, una espanyolitat<br />
en vies d’extinció. Potser per això<br />
em sento molt bé entre argentins.<br />
Parlem la mateixa llengua i no ens<br />
agrada donar explicacions sobre qui<br />
som o on anem.<br />
A la fi, el descobriment. La idea<br />
que la nostra llengua, la nostra<br />
catalanitat, no era un codi tancat o<br />
familiar, no es tractava d’un espai<br />
clos, sinó una nova dimensió. El<br />
descobriment de Catalunya, amb<br />
la seva història, cultura, llengua fou<br />
com topar amb Amèrica. Nous horitzons.<br />
Una oportunitat de conèixer<br />
un món ocult. Certament, mentre<br />
llegia Maragall, Martí i Pol o Ausiàs<br />
March, sentia com creixia una gran<br />
excitació. Entrar en la dimensió<br />
catalana obria portes on trobaves<br />
habitacions insospitades. Em costa<br />
entendre aquells qui defensen el dret<br />
a no aprendre català. Em recorda als<br />
fanàtics religiosos que es neguen a<br />
acceptar la ciència, perquè això va<br />
contra les seves creences. Això és,<br />
el món hispànic, fonamentat en prejudicis<br />
i creences contra el món de<br />
la raó. L’esperit inquisitorial contra<br />
l’il·lustrat.<br />
Senyor psicoanalista argentí. Carregat<br />
d’anys, vaig conquerir la meva<br />
catalanitat a partir del desig de conèixer.<br />
O com diria la meva col·lega,<br />
la historiadora Dolors Marín, vaig<br />
acabar passant de la llibertat per conèixer<br />
al coneixement de la llibertat.<br />
Com tants altres milers de persones<br />
que hem bastit Catalunya al llarg<br />
d’aquestes darreres dècades, he<br />
exercit el meu dret a reinventar-me.<br />
A formar part, com a un més, d’una<br />
comunitat imperfecta i en continua<br />
transformació. I certament, la llengua<br />
esdevenia aquest codi, afortunadament<br />
amb pocs secrets, per aventurar-me<br />
en noves dimensions.<br />
Certament, la suma de les meves<br />
identitats em permet pensar en<br />
estèreo. Hi ha qui es conforma amb<br />
una visió monodimensional o és orgullosa<br />
de tenir una orella fantàstica,<br />
encara que només una. Hi ha qui<br />
planteja la seva existència en funció<br />
de la destrucció de qui té al voltant.<br />
Certament, no són els meus valors<br />
personals, en què el coneixement és<br />
una obligació moral. Potser per això<br />
vaig acabar assolint un coneixement<br />
prou aprofundit sobre el país i la seva<br />
llengua. Potser per això vaig acabar<br />
de mestre, tot aplicant la immersió<br />
ROBA DE CORTINATGES, DE LLAR I LLENCERIA<br />
GARPI<br />
C\Llibertat, 16 – Linyola – Tel. 973 575 377<br />
Opinió<br />
45<br />
(i fent classes de llengua i literatura<br />
catalana) a criatures on sovint el<br />
català representa un món aliè a<br />
descobrir. Potser per això torturava<br />
els meus alumnes amb la “Cançó a<br />
Mahalta” de Màrius Torres, musicada<br />
per Lluís Llach, i els alliçonava sobre<br />
la impossible història d’amor en un<br />
país on “el braç potent de les fúries<br />
aterra / la ciutat d’ideals que volíem<br />
bastir”. Potser per això he escrit uns<br />
quants centenars (més aviat milers)<br />
de planes en aquesta llengua que és<br />
nostra, dels qui van viure fa anys en<br />
aquest país, dels qui l’habiten, i dels<br />
qui encara han de venir.<br />
La tria de la llengua en el moment<br />
en què un es posa a escriure, més o<br />
menys d’una manera literària, acaba<br />
esdevenint inconscient. Senyor psicoanalista<br />
argentí, és un mateix qui<br />
tria la llengua o la llengua qui la tria a<br />
ell? Més aviat jo sóc dels qui pensen<br />
en la primera opció. Un dels meus<br />
escriptors preferits és Joseph Conrad,<br />
polonès qui inicià la seva carrera<br />
literària en anglès quan tenia prop de<br />
trenta anys. Heu intentat llegir Heart<br />
of Darkness en versió original? És<br />
tan summament minuciós i difícil!<br />
Es nota que el novel·lista esdevenia<br />
exigent amb la seva escriptura, perquè<br />
pretenia fer-se seva una llengua<br />
on descobria Amèrica a cada mot.<br />
Arribats a aquest punt, tornem a la<br />
concentració de suport a la immersió,<br />
davant mig miler de mestres,<br />
pares i nens congregats a la Plaça<br />
del Vi. «Cal mantenir-se fidels al país<br />
dels pares. Tanmateix, cal fer-ho<br />
en major grau al país dels fills». El<br />
passat onze de setembre, en aquest<br />
context on hem de demanar perdó<br />
per parlar la nostra llengua, ho va<br />
dir molt clar el meu antic veí Màrius,<br />
un parell d’anys més gran que jo.<br />
Quan la roba li quedava petita, la<br />
seva mare li passava a la meva, i jo<br />
l’acabava heretant. Com un jersei<br />
que passa entre veïns d’una mateixa<br />
escala, la llengua l’hem de transmetre<br />
amb esperit solidari i col·lectiu.<br />
Català a l’atac!