Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
l’ambulància esclafia foll. Es van posar a plorar. Va <strong>en</strong>trar la tieta<br />
a l’habitació, els petonejà, els calmà i se’ls <strong>en</strong>dugué a casa seva.<br />
For<strong>en</strong> dos dies l<strong>en</strong>ts i llargs, com si no volguessin passar, feixucs<br />
<strong>per</strong> als s<strong>en</strong>tim<strong>en</strong>ts del cor. No var<strong>en</strong> veure més el pare. I el<br />
retorn a casa fou <strong>en</strong>mig dels sanglots de la mare.<br />
La casa sil<strong>en</strong>ciosa, tristor i pobresa. La mare desolada. Els<br />
n<strong>en</strong>s massa petits <strong>per</strong> <strong>en</strong>t<strong>en</strong>dre-ho tot plegat. Ells només t<strong>en</strong>i<strong>en</strong><br />
gana i fred, i <strong>en</strong>yorav<strong>en</strong> el pare abs<strong>en</strong>t i una mare afable que ara<br />
restava llunyana.<br />
III. En Jan, el més petit, va deixar de parlar. “Per què?”, p<strong>en</strong>sà.<br />
“A mi ningú m’explica res, no <strong>en</strong>t<strong>en</strong>c què passa i ningú m’escolta.”<br />
La Mireia va deixar de jugar. Al pati de l’escola s’amagava al<br />
portal, sota les escales. No volia veure ningú, a ella tampoc li van<br />
explicar res ni tampoc l’escoltav<strong>en</strong>.<br />
La mestra de l’escola feia ja un temps que observava els infants.<br />
Els <strong>en</strong>coratjava amb paraules al<strong>en</strong>tidores i els donava tan<br />
suport com sabia. No n’hi havia prou. A casa tot restava igual. Es<br />
s<strong>en</strong>ti<strong>en</strong> sols i no compr<strong>en</strong>i<strong>en</strong> el món que els <strong>en</strong>voltava.<br />
IV. En Jan va esclatar a plorar, ja no podia aguantar més, llàgrimes<br />
de deses<strong>per</strong>ació rajav<strong>en</strong> cara avall incontrolables. La Mireia<br />
no se’n va poder estar i desconsolada va posar-se a plorar també.<br />
“Què havia passat”, es preguntav<strong>en</strong> els grans. “No <strong>en</strong>t<strong>en</strong>em res”,<br />
dei<strong>en</strong>.<br />
Ells sí que no <strong>en</strong>t<strong>en</strong>i<strong>en</strong> res! On és el pare? Com és que la mare<br />
plora i ja no juga amb nosaltres? T<strong>en</strong>im gana i fred! La roba és<br />
petita, la casa freda! Tantes preguntes s<strong>en</strong>se resposta…<br />
V. Una s<strong>en</strong>yora amb bata blanca els donà una piruleta, els va fer<br />
asseure <strong>en</strong> una cadira b<strong>en</strong> grossa.<br />
26