Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
EN JAN I LA MIREIA NO ENTENEN RES<br />
Margarida Solà Oliveres<br />
I. En Jan i la Mireia sorti<strong>en</strong> de l’escola quan, de lluny, albirar<strong>en</strong><br />
la posta del sol. Feia fred. Els dits d’<strong>en</strong> Jan es tornar<strong>en</strong> vermells<br />
al cap de poc. La Mireia embolcallà el seu germà amb la seva bufanda.<br />
Marxar<strong>en</strong> amb passes curtes i l<strong>en</strong>tes, de fet, s<strong>en</strong>se dir-se res<br />
voli<strong>en</strong> demorar la tornada a casa.<br />
Amb el pare, des que era malalt, res era igual. La mare cridava<br />
s<strong>en</strong>se adonar-se’n i els n<strong>en</strong>s t<strong>en</strong>i<strong>en</strong> por.<br />
Por de molestar, por d’empitjorar les coses, por de no <strong>en</strong>t<strong>en</strong>dre<br />
què passava.<br />
Abans de la malaltia, el pare reia i jugava amb ells, els donava<br />
un caramel tot sovint i els acompanyava a l’escola. Ara, a la<br />
llar es respirava tristesa i preocupació. La mare, d’amagat, tot sovint<br />
plorava.<br />
El m<strong>en</strong>jar era escàs, l’estómac rondinava. I <strong>per</strong> esmorzar, a<br />
l’escola, només dui<strong>en</strong> un ròssec de pa, a vegades sec. La llar de<br />
foc ja no cremava, no es veia ll<strong>en</strong>ya <strong>en</strong>lloc, els peus es glaçav<strong>en</strong> i<br />
a la nit tremolejav<strong>en</strong> <strong>en</strong>fredorits.<br />
La Mireia, que era la gran, s’<strong>en</strong>sumava que alguna cosa passava,<br />
tot i que la mare li treia importància al malestar que es respirava.<br />
II. Els n<strong>en</strong>s es van des<strong>per</strong>tar corpresos i es van arraulir tots dos<br />
abraçats dins del llit. Els crits ressonav<strong>en</strong> a les orelles. El so de<br />
25