You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
gua, que omplia el got a vessar, era de tempesta. Semblava, més<br />
aviat, una bassa d’oli.<br />
La Júlia estava fascinada. Es va ajupir davant de la tauleta de<br />
nit i es va quedar una bona estona contemplant aquell got ple<br />
d’aigua. Tan embadalida estava que no va s<strong>en</strong>tir que la seva mare<br />
feia estona que la cridava <strong>per</strong> dinar. “Júliaaa, a dinar!”, va cridar,<br />
visiblem<strong>en</strong>t <strong>en</strong>fadada. En aquell mom<strong>en</strong>t l’aigua que omplia el<br />
got va fer una petita sacsejada i el plat que el tapava va tremolar<br />
lleum<strong>en</strong>t. La Júlia es va posar dempeus d’una revolada, va fer un<br />
pas <strong>en</strong>rere i, tapant-se la boca de l’<strong>en</strong>surt, es va quedar mirant<br />
aquell got <strong>en</strong>tre sorpresa i espantada.<br />
Durant el dinar la Júlia estava capficada amb allò que havia<br />
passat; no deixava de p<strong>en</strong>sar <strong>en</strong> el tremolor que es va produir<br />
dins del seu got d’aigua de tempesta. Semblava com si l’<strong>en</strong>uig de<br />
la mare hagués provocat aquell petit rebombori. Era com si una<br />
petita tempesta s’hagués reproduït dins d’aquell fràgil got de vidre.<br />
Tota aquella fascinació que li va provocar a la Júlia recollir<br />
aquella aigua de tempesta i tota l’emoció que s<strong>en</strong>tia, va com<strong>en</strong>çar<br />
a donar pas a una m<strong>en</strong>a d’incertesa que la inquietava i li com<strong>en</strong>çava<br />
a causar una certa angoixa. Vei<strong>en</strong>t aquella aigua agitant-se<br />
dins del got, la Júlia va s<strong>en</strong>tir quelcom que no havia s<strong>en</strong>tit mai:<br />
una m<strong>en</strong>a de calfred i, b<strong>en</strong> bé es podria dir que, <strong>per</strong> primer cop,<br />
va t<strong>en</strong>ir una miqueta de por.<br />
Però la curiositat i la fascinació <strong>per</strong> les tempestes er<strong>en</strong> més<br />
fortes que la por i, una nit més, la Júlia se’n va anar a dormir amb<br />
el seu got damunt la tauleta. A mitjanit un soroll insist<strong>en</strong>t la va<br />
des<strong>per</strong>tar. El plateret que tapava el got revinclava més que mai, el<br />
soroll era <strong>en</strong>sordidor i l’aigua com<strong>en</strong>çava a vessar mullant tota la<br />
13